Příloha č.1 k usnesení ZHMP č. …. ze dne ….

Analýza

Katastrofální záplavy ze srpna 2002 prokázaly, že hrozba povodní v Praze není pouhým strašákem omezujícím podnikatelské aktivity, ale reálnou hrozbou, kterou neřeší a ani nemůže vyřešit Vltavská kaskáda, která může pohromu pouze zmírnit, nikoli však zcela eliminovat. V této souvislosti je nutno konstatovat, že právě tato kaskáda může ochránit Prahu před menšími povodněmi z povodí Vltavy (5ti, 10ti, možná i 20tiletá voda), jiná situace je však na řekách Sázavě a především Berounce, jejíž průtoky i z menších záplav Prahu přímo zasahují. 
Územní plán hl. m. Prahy z roku 1999 hrozbu povodní nepodceňoval a na základě matematického modelu určil zátopová území a území určená k ochraně na maximální průtok, který byl vztažen k záplavě z roku 1890. Tato hladina však byla letošními průtoky značně překročena a je zřejmé, že tento stav bude znamenat přepracování povodňové problematiky nejen v územním plánu, jeho prováděcí vyhlášce, ale i v nařízení o obecných požadavcích na výstavbu (OTPP). 
Zátopové čáry uvedené v územním plánu byly stanoveny s určitou rezervou a dá se říci, že v jižních partiích hlavního města nebyly výrazně překročeny. Jiná je však situace na severu města, kde sevřenost území způsobila výrazné zrychlení průtoku i vzdutí hladiny. V těchto územích došlo k výraznému překročení očekávaných maximálních hladin. Dále se prokázalo, že velká pozornost bude muset být při protipovodňových opatřeních věnována ochraně zpětného průtoku do kanalizační sítě a zabránění zátopy v ochráněných územích touto cestou.
Realizovaná protipovodňová opatření na Starém Městě se osvědčila, je však otázkou, zda by při další realizované ochraně Malé Strany byla dostatečná, protože zúžením průtoku by došlo k dalšímu vzdutí hladiny toku, a jaké by byly i další následky dále po toku! - proto neoddiskutovatelnou podmínkou je  komplexní přepočet a stanovení protipovodňové strategie.
Nové prověření matematickým modelem musí prokázat dopady zátopy při realizaci všech navrhovaných ochranných opatření  do širšího území i za hranicemi města a na jeho základě bude nutné přehodnotit rozsah území určených k ochraně a s tím související projekty protipovodňové ochrany. 
Důležité také bude rozhodnutí, na jakou výšku zátopy, tedy na jakou hladinu x-leté vody budou protipovodňová opatření realizována. S tím také souvisí rozsah území, která bude nutno uvolnit pro rozliv povodňové vody a naopak, která bude možno ochránit a navrhnout pro další zástavbu. 
Klimatický vývoj v Evropském prostoru v posledních letech směřuje spíše k tomu, že se záplavy opakují stále častěji a  je nutné počítat s tím, že se letošní záplava 500ti-setletou vodou nemusí opakovat za 500 let, ale je možné ji očekávat třeba již napřesrok.
V úrovni územně plánovacích podkladů a dokumentací je tedy nutné navázat na přepočtený matematický model povodně a z těchto výsledků vycházeje přehodnotit především –jak již bylo výše konstatováno -zátopové čáry v ÚPn  a příslušné pasáže vyhlášky 32/1999 Sb. Dále potom vstoupit do všech projednaných i zpracovávaných podkladů a dokumentací a doplnit je o průzkumy a rozbory území po srpnové povodni a na základě nových poznatků přeformulovat jejich zadání a dopracovat . Rozsah takto vyvolaných prací je předběžně odhadován na  částku 35mil. Kč.
-	Z hlediska výstavby se mnoho projektů ukázalo minimálně jako diskutabilních a bude třeba jít cestou velmi důsledného prověření možností rozvoje v zátopových oblastech. Z tohoto titulu není vhodné povolovat obnovu řady zničených především dočasných staveb – k tomu se například již jednoznačně vyjádřilo i  Povodí Vltavy - závod Dolní Vltava dopisem  ředitele Ing.P.Uhra  ze dne 26.8.2002 zn. 211/335/02  (viz příloha důvodové zprávy – v tiskové podobě). Specifickým problémem je narušená statika budov - v důsledku povodní došlo u řady objektů k narušení jejich statiky. 

Narušené objekty a všechny objekty v území s nevhodnými základovými podmínkami je nutno průběžně sledovat, a to do  úplného vyschnutí objektů nepřetržitě, dále pak pravidelně v intervalech stanovených statikem v průběhu zimy a po jarním tání. Zajistit sledování objektu je povinností vlastníka stavby, jak plyne z ustanovení § 86 stavebního zákona, neboť ten je povinen udržovat stavbu v dobrém technickém stavu a zabránit tak, mimo jiné,  jejímu znehodnocení. U rodinných domů se jistě většina  vlastníků o své nemovitosti  postará. U nájemních  domů v soukromém vlastnictví by obec ve vlastním zájmu měla zabezpečit sledování objektů svými statiky, aby předešla možným spekulacím. 

Poslanecká sněmovna reagovala na důsledky povodní změnou stavebního zákona (schválena Poslaneckou sněmovnou). Tato změna upravuje:
•	v novém paragrafu 31a pořizování změn územně plánovací dokumentace v územích dotčených záplavami, kdy je třeba předpokládané záplavové území uvést do souladu se skutečně zaplaveným územím.  
•	v novém paragrafu 137a postup při obnově staveb, které mají platné stavební povolení. V tomto případě je možno provést obnovu na základě ohlášení stavebnímu úřadu, s tím rozdílem, že úřad se vyjádří v sedmidenní lhůtě, nikoliv ve 30 - denní (jako při klasickém ohlášení).
•	v novém paragrafu 137a postup stavebního úřadu v případech provedení staveb a terénních úprav, které mají odvrátit důsledky záplav. Dle změny může stavební úřad omezit obsah návrhu, sloučit územní a stavební řízení, stanovit, že stavbu lze provést na základě ohlášení, či vydat předběžné povolení s určením lhůty, ve které je třeba doložit požadované podklady.
•	rozsah účastníků řízení v těch případech, kdy stavební úřad postupuje dle § 137a (účastníkem řízení není ten, komu zvláštní zákon toto postavení přiznává).

Ustanovení týkající se úlev při živelných pohromách či náhlých haváriích staveb byla doposud pouze v prováděcí vyhlášce č. 132/1998 Sb. a nyní budou zakotvena přímo v zákoně.