Pokračování vystoupení Z.Kováříka.

Na zasedání rady jsme už odsouhlasili úkol zpracovat analýzu, metodiku a celoměstskou koncepci regenerace panelových sídlišť. Je to úkol, který se bude řešit průběžně a těsně souvisí s dalším programem, který bude rada projednávat příští týden - koncepcí oprav a rekonstrukcí panelových domů. Ta bude z hlediska realizace  samozřejmě z větší části předcházet regeneraci sídlišť jako celku, ale jde o “spojité nádoby”... Nicméně regenerace, jakožto celkovější a komplexnější přístup, musí být v době zahájení programu oprav panelových domů rozpracována už natolik, aby opravy jednotlivých panelových objektů a rekonstrukce nebyly v rozporu s předpokládaným způsobem celkové regenerace. 
Pokud se týká postupu, musí být nejprve dokončena analýza. Spolupracujeme například s Berlínem a máme rozbor zkušeností i z dalších měst a podle vyhodnocení se ukazuje jako nereálná  varianta, která zaznívala na začátku devadesátých let, a která počítala s  masovějšími demolicemi těchto objektů. Ukázalo se totiž ve světě obecně, že takovýto postup lze uplatnit jen ve velmi úzkém kruhu objektů a to buď při závažných statických poruchách nebo při problémech sociálních. Řešilo se takto například území s velkou kriminalitou v Manchesteru či některé specifické součásti gheta v Lyonu, ale  pro Prahu to nemá praktický význam, protože tady je zatím  sociální skladba sídlišť  vcelku vyhovující a důvody pro razantní zásahy tedy  nejsou. My proto budeme hledat způsoby, jak nalézt  co nejjednodušší  postupy regenerace. 
Základem pro jakýkoli postup regenerace ale bude najít rozumnou a efektivní  kombinaci finančních prostředků, protože tyto investice  samozřejmě nebude možné řešit jen z rozpočtu města. A z toho zase vyplývá logický požadavek najít a zvolit takové postupy regenerace, které budou mít největší jednotku přínosu z hlediska pocitu obyvatel při minimalizaci nákladů. Jinak řečeno, obecně půjde o to dosáhnout regenerací toho, co  si obyvatelé sídlišť nejvíce přejí za přijatelnou cenu… Samozřejmě máme řadu problémů, se kterými se musíme potýkat.  V nejobecnější rovině  je to například nedostatek pracovních příležitostí, který se snažíme řešit pokud možno co největší polyfunkčností těch území.  Lidově se říká, že sídliště jsou “noclehárny” odkud lidé vyjíždějí za prací, a to v podstatě vystihují tento problém, který lze řešit jen doplněním území a jejich okolí o další činnosti. Pak je zde nedostatek parkovišť. Je to možná překvapivé, protože sídliště jsou jinak známa určitou rozvolněnou zástavbou, ale tento problém tady existuje a je poměrně velký. Nyní se proto zpracovávají některé dílčí studie a chceme nalézt řešení. Pak je tu samozřejmě otázka, jak provázat odstraňování těchto negativních stránek aniž bychom zároveň potlačili to pozitivní, co sídliště mají – volný prostor, kvalitnější životní prostředí a poměrně velké plochy zeleně. 
Čeká nás proto do půlky příštího roku zpracovat všechny nezbytné  analýzy, potom musíme rozpracovat potřebnou metodiku a nakonec dopracovat koncepci, která by měla být dokončena do konce tohoto volebního období … Tak, aby vlastní programy  regenerace sídlišť mohly začít již v roce 2002. “

Na  otázky radní Zdeněk Kovářík odpověděl:

* Do jaké míry bude respektováno přání obyvatel a jak se budou podílet na těchto projektech? 

“Je to jeden z hlavních a nejsložitějších úkolů v regeneraci. Především při přípravě a definování toho, jak by měla regenerace daného území vypadat, protože  je zkušenostmi ověřeno, že ani vysoké investiční náklady  nemusejí vést k cíli, pokud lidé neakceptují to, že zvolený model a výsledek je pro ně  tím nejlepším řešením. Aktivní spoluúčast obyvatel je proto i v zájmu obce.
Finanční participace se potom týká  ani ne tak na regenerace sídlišť, ale oprav a rekonstrukcí domů a bytů. A tady musím bohužel zatím říci, že nad řešením visí otazník a neumíme k tomu mnoho říci.  Současný stav je takový, že dnešní zákony finanční spoluúčast nájemníků  příliš neumožňují. Očekáváme, že v zákoně o nájemném a dalších zákonech s tím souvisejících nalezneme pro takováto řešení lepší oporu a vyjednáváme proto s ministerstvem financí i s ministerstvem místního rozvoje. Ale zatím na společném znění neshodla ani tato ministerstva a jednání je dost složité.“

* Jak  velký podíl asi připadá na obyvatele?

“ Vzhledem k tomu, co jsem řekl dříve, neumíme v této chvíli říci konkrétní čísla. Máme ale určité zkušenosti z jiných měst, které procházely nebo procházejí touto transformací. Nejvíce zkušeností je z Berlína, případně z jiných východoněmeckých měst, kde ta čísla se pohybují – ovšem je to jiná ekonomická situace, takže to nelze brát za bernou minci  -  okolo čtyřiceti procent nákladů na investici. Samozřejmě, že tato čísla jsou závislá na celkovém objemu, takže u některých vysoce náročných stavebních zásahů asi nebudou nést obyvatelé náklady v takovémto rozsahu  a naopak u některých méně náročných prací může být  jejich podíl i vyšší, než uvedených čtyřicet procent. Ale zatím bych nepředbíhal, protože nevíme ani to, jak participaci řešit, natož abychom řekli, jak velká procenta to budou a o jaké částky půjde.  V této chvíli  neumíme řešit ani participaci obyvatel při zateplování objektů, která prokazatelně přináší nájemníkům úspory, takže by bylo logické, aby tyto úspory zpětně vkládali do splácení investice.  Ale ani to stávající zákon zatím neumožňuje přímo řešit.  Spoluúčast obyvatel je tedy  věcí budoucnosti, ale zcela jasné je, že je to jedna z podmínek, aby se vůbec mohlo v širším měřítku začít. Bez toho se dá řešit ojediněle jeden objekt, dva tři, ale nedá se to dělat v širším měřítku.