Příloha č. 2 k usnesení Rady HMP č.  ze dne 24.7.2001

Metodika  přístupu k zásadám řešení městského interiéru na území památkových reservací 
a památkových zón

Kniha první

©
ing. arch. Jan Sedlák
Praha 
2001

1. 	Předmluva

Zadání zpracování jednotlivých tématických úkolů na metodice odráží potřebu jejich, v čase postupné, dokončování. Tím je dán určitý postup práce, která musí v každém úkolu předejmout určitý systém, jenž by na samém konci prací zajistil úplnost a souřadnost - kompatibilitu zpracování jednotlivých tématických okruhů, které se namnoze obsahem překrývají. Přestože byla tato vůle do materiálu promítnuta spatřuje zpracovatel za vhodné dát k uvážení po jejím ukončení určitou redakci všech vzniklých materiálů. Zároveň poskytnout objednateli a budoucímu uživateli možnost určité reflexe z pohledu úplnosti a podrobnosti, vhodnosti formy zpracování a z toho plynoucí praktické použitelnosti. Práce na úkolu byla prováděna v určitých časových limitech, které neumožnily původně předpokládanou šíři konzultací.
Nabízí se zde srovnání s procesem vzniku územního dokumentu, procházejícího fází konceptu a návrhu, resp. čistopisu. V tomto srovnání lze i připomenout institut změn a doplňků, jejichž potřebu čas a používání tohoto materiálu jistě přinesou.

Úkol souvisí, a je v metodě kompatibilní se specifickým  členěním území pro analyticko-regulativní popisy, vlastními analyticko - regulativními popisy z pohledu plošné památkové ochrany a do určité míry je prohloubením systému klasifikace území a objektů popsané v rámci Urbanistické studie PPR. Zároveň se lze dovolat výstupů na úrovni již existujících nebo vznikajících regulačních plánů promítnutých do podoby závazné vyhlášky upravující přístup k veřejným, poloveřejným a soukromým  prostorům  města.

2. členění práce a postup

Kniha první

Obecná část a zásady

I. 	Obecná část
II. 	Urbanistické aspekty
III. 	Architektonické aspekty
IV. 	Závěr

kniha druhá

Vymezení území a jejich charakter
Ukázky současného stavu území

A. 	Vymezení jednotlivých území
B. 	Fotografická dokumentace jednotlivých území
C. 	Fotografická dokumentace současného stavu

3. obsah
Kniha první
kap.	Název	str.	
I.	Obecná část		
1	předmluva	2	
2	členění práce a postup	3	
3	obsah	4	
4	úvod	5	
5	vymezení úkolu v souvislosti s ostatními vznikajícími dokumenty	6	
6	vlastní metoda 	7	
7	obecná charakteristika z pohledu jeho ochrany a nejčastější chyb	8	
8	členění území na typy	12	
9	urbanistické aspekty ochrany	14	
			
II.	urbanistické aspekty		
10	analýza urbanistického uspořádání prostorů podle jeho typologických součástí	15	
10.1	prostorové utváření interiéru uličního prostoru, profilu	15	
10.2	charakter okolní zástavby ve vztahu k danému prostoru	17	
10.3	charakter okolní zástavby ve vztahu k parteru	18	
11	metoda klasifikace typů prostorů dle jejich významu a tvaru	19	
12	definice základních typů dle prostorové charakteristiky	20	
12.1	charakter “rostlých” prostorů	20	
12.2	charakter “nedokončených regulovaných” prostorů	22	
12.3	charakter pravidelných “regulovaných” prostorů	25	
12.4	charakter v okolní zástavbě “nespojitých” prostorů	27	
13	definice základních typů dle významové, provozně funkční charakteristiky	30	
13.1	hlavní městské prostory a třídy	30	
13.2	významné prostory a třídy města	31	
13.3	doplňující prostory města	32	
13.4	intimní prostory města	33	
III. 	Architektonické aspekty		
14	architektonické aspekty	35	
14.1	povrchy a jejich úpravy	35	
14.2	obchodní portály	37	
14.3	osvětlení	39	
14.4	zeleň	40	
14.5	zařízení pro informace, reklamu a propagaci	41	
14.6	mobiliář a drobná architektura	43	
14.7	technické prvky	47	
IV.	závěr		
15	závěr a doporučení dalšího postupu	48	

Kniha druhá

a.	vymezení jednotlivých území a fotografická dokumentace jejich struktury, včetně základních popisů a fotografická ilustrace vybraných charakteristických prostorů jednotlivých území		
b.	fotografická ilustrace jednotlivých architektonických aspektů na příkladech		

4. úvod

Přestože předpokládaným rozsahem prací na úkolech rozvíjející obecnou koncepci účinnější péče o památky v Praze je téma metodiky ochrany městského interiéru nejmenší, nastoluje velmi širokou paletu problémů. Práce byla pojata nikoli pouze jako metodika ochrany existujícího stavu formami zachování či obnovy stavu, ale jak vyplývá z přirozené dynamiky uličního interiéru, také jako soubor zásad pro jejich utváření v duchu ochrany hodné podoby městského interiéru památkových reservací a zón.
Přirozeným důsledkem je velký důraz na urbanistickou dimensi řešení tématu. V plném rozsahu se zde jedná jak o plošnou ochranu (se všemi známými úskalími), tak i ochranu jednotlivostí, prvků vytvářejících toto prostorové kontinuum.
Název tématu v sobě zahrnuje, prostorovým vymezením, poněkud neurčitý pojem - interiér města, zde nastolený na dosti urbanisticky nesourodý soubor různých území jimiž památkové reservace a zóny v pražském prostředí jsou. Jejich charakter se, z pohledu urbanistického utváření městského interiéru, charakteru vlastních území, i z pohledu vývoje jejich veřejného, ponejvíce uličního prostoru, velmi liší. Počínaje vlastní PPR jako representanta historicky nejstarší sice konsolidované, avšak velmi rozmanité uliční sítě, přes památkové zóny ji obklopující, pocházející především z období 19. století a tomu odpovídající regulované uliční sítě, až po většinou menší zóny, s individuální drobnou zástavbou vilového nebo i venkovského charakteru. Z určitého pohledu se zde jedná o pokus stanovení zásad přístupu ke všem etapám vývoje městského prostoru v jeho historii i a prakticky všem lokálním projevům. 
Pro uchopitelnost je zde vlastní pojem interiéru města pojatjako ta část jeho prostředí, vykazující ve větší či menší míře konsolidované prostory uliční sítě  nebo městských prostranství vymezených především obklopující zástavbou.
Postihnout všechny aspekty takto široce pojatého prostoru není možné, pokud by nebylo postupováno ve velké obecnosti, která však na druhé straně trpí značnou neurčitostí. Pominutí, alespoň základní lokální diferenciace, byť v obecně definovaném úkolu, může vést ke zmíněnému  přílišnému zobecnění a paušalizace zde mohou být nebezpečným způsobem uvažování. Může stírat právě ty hodnoty, které jsou podstatou ochrany. Nicméně dokončení této diferenciace je možné až ve vlastních analyticko-regulativních popisech. Zde se jedná o vytvoření základního rámce. 

Zvolená metoda zpracování (viz také dále) se tento handicap snaží zmenšit formulováním určitých základních modelových situací, postavených na “typologizaci” území, jeho prostorů i  jednotlivých prvků.
Z podstaty zadání je zřejmé, že urbanistické aspekty zde hrají velmi významnou roli a proto je jim věnována vlastní pozornost. 
Obdobně široký rejstřík jako je u typů městských prostorů, existuje v rovině jednotlivých prvků, které v obrazu městského interiéru spolupůsobí. Navíc mají některé  z nich také své lokální mutace.
Proto nelze tuto práci považovat za vyčerpávající. Metodika je především pokusem o systemizaci dané problematiky. Předpokládá, že tak bude vytvořen rámec pro práce na podrobnějších materiálech, ať již v podobě zkoumání jednotlivých prvků spoluvytvářející působení městského interiéru, nebo analyticko regulativních popisů jednotlivých území. Může být také jedním z podkladů zadání podrobných urbanistických dokumentů, regulačních plánů. Zvolená metoda rozšiřuje a prohlubuje  práce pro území PPR, a to zejména v poloze koncepce památkové péče a se zkušenostmi ze vznikajících regulačních plánů pro  některé menší části. 
Metodika může napomoci i k orientaci při řešení velmi konkrétních situací jako rámec uchopení daného problému. Je však nutno poznamenat, že rozhodnutí o aplikaci některé z dále uvedených zásad zajisté přesahuje rámec práce metodické a zůstává také samostatným, často tvůrčím činem.

Interiér města representovaný především jeho veřejným  uličním prostorem, zejména pak parterem, který je jeho nejdynamičtější částí, a to i v historicky velmi stabilizovaných částech území. Jak z pohledu architektonického, ekonomického tak i společenského. Jeho život je projevem kulturní identity jeho obyvatel i návštěvníků. Denní a sezónní proměny jsou  svědectvím životního stylu a rytmu. Je spojnicí prakticky všech jinak odděleně probíhajících aktivit v nitru jeho domů. Probíhá jím komunikace všeho druhu. Od přepravy lidí, hmot po transfer medií a informací. Je také významným prostorem sociálního života obyvatel. Tato nesmírná intensita využití a z toho plynoucí dynamika klade na neměnné vymezení interiéru města enormní a stupňující se nároky, které postupně vytlačily dříve mnohem více přítomnou práci, bezprostřední společenskou a také sousedskou komunikaci, ale také do značné míry pohodu krátkodobé rekreace. 
Ochrana podoby městského interiéru se postupně dostává do výrazného střetu s jeho životním rytmem. Tím spíše, že ochrany hodná podoba v sobě, zvláště v některých částech historické Prahy, nese potřebu uchování určité idyličnosti, kde kouzlo intimity hraje významnou roli. S rostoucí, především ekonomickou a návštěvnickou dynamikou a z toho plynoucím rostoucím zatížením všeho druhu narůstá i agresivita dějů probíhajících v uličním prostoru (jak provozních, sociálních tak i z pohledu kvality životního prostředí). Intensivně exploatované části města svým způsobem také diskriminují určitou část, především starší populace, ale se ztrátou sociální kontroly se stává nebezpečnou i pro jiné skupiny, např. pro děti. Je nutno připustit, že tyto vlivy, jako odraz novodobých nároků kladených na uliční prostor, se nemohou neprojevit na jeho podobě. Vzhledem k tomu, že je potřebou uchovávat části historického obrazu,  je potřebné stanovit limity jeho přípustných a nepřípustných, resp. vratných a nevratných změn.
Vývoj posledních deseti let ukazuje, že se interiér města po visuální stránce rychle oprostil bývalé šedi a vychyluje se, spíše nebezpečně, opačným směrem, který spíše hrozí přerůst v chaotický a ne příliš vkusný, městu  cizorodý obraz. 

5. vymezení úkolu v souvislosti s ostatními vznikajícími dokumenty

Práce souvisí s některými dalším vznikajícími dokumenty navazujícími na koncepci účinnější péče o památky v Praze. Především zakládá systém klasifikace uličních prostorů pro Specifické rozdělení památkově chráněných území pro účely vypracování analyticko - regulativní popisů a map památkové ochrany, resp. jeho části týkající se interiéru města. Tento systém je naplněn pouze obecnými definicemi typů s předpokladem upřesnění ve zmíněných popisech. V dané oblasti popisuje problematiku Definic negativních trendů projekční a stavební praxe a tzv. “sumář chyb”. Problematiky ochrany střešní krajiny se dotýká v poloze úprav obnažených domovních štítů a umisťování reklam nad hlavní římsy domů.  Překryv lze konstatovat i v případě Metodického materiálu pro obnovu fasád na území památkových reservací a památkových zón. Především v poloze úprav přízemí domů navazujících na parter města.

6. metoda zpracování

Předpoklady

Předmětem práce je ochrana památkových hodnot interiéru města. Vzhledem k tomu, že se jedná o prostor, navíc kontinuální, je jeho ochrana jako celku, podstaty  urbanistické. Ochrany hodná podoba interiéru města je ovlivněna četnými aspekty urbanistickým, architektonickými a provozními. Výsledná kvalita pak může být nazvána určitým charakterem. Jedná se vlastně o kvalitu “prostředí”. Výsledkem souhry zmíněných aspektů a prvků je kouzlo, v Praze obsahující i poetiku a tajemství. Nemá-li práce upadnout do nepřiměřeného detailu, kde se nutně právě hodnota prostředí ztrácí, je nutné si vytvořit  nástroje jeho ochrany. 
Metoda vychází z předpokladu, že hodnota interiéru je ve větší či menší míře nesena i prvky (často i všedními a banálními), které vlastní svébytnou uměleckou, někdy ani historickou hodnotu nemají. Podstatný je způsob jejich spolupůsobení, jakýsi skladebný klíč. 
Interiér města je do značné míry utilitární prostředí v němž dochází k průběžným změnám. Výměnám materiálů, růstu a obnově zeleně, korekcím prostorového uspořádání, proměně aktivit, inovacím technických prvků apod.
 Z toho plyne, že problematika ochrany městského interiéru je do značné míry zásadami jeho dalšího utváření. 

Vlastní metoda

Použitá metoda vychází z postupů typologicky a lokálně diferencovaného přístupu k ochraně, resp. utváření prostředí městského interiéru ve vyhlášených památkových reservacích a zónách. Metoda je založena na dvou pohledech, urbanistickém a architektonickém s přihlédnutím k lokálním specifikům daných území. 
V rovině architektonické se jedná o popis spolupůsobících prvků interiéru, co by předmětu ochrany hmotných součástí, resp. instrumentáře jeho dalšího utváření.
V urbanistickém pojetí spočívá utváření prostoru a jeho ochrana v určitém způsobu uspořádání jeho typologických součástí (chodník, vozovka, loubí, výška parterů okolních domů, umístění jednotlivých prvků interiéru - tedy v jeho prostorové komposici). 
Typologickou diferenciací je míněno vytváření určitých modelů - typologických situací interiéru města, pro něž je možné stanovit rámcové zásady. 
Lokální diferenciací jsou míněny aplikace obecného modelu na různé typy území.

Základními kritérii z architektonického pohledu jsou jednotlivé prvky:
•	materiály a řešení povrchů
•	partery domů a obchodní portály
•	osvětlení
•	mobiliář
•	zřízení a prvky reklamy
•	prvky zeleně
•	výtvarné prvky
•	technické prvky

Základními kritérii z urbanistického pohledu jsou:
•	způsob prostorového utváření interiéru města
•	charakter jednotlivých území (míněny reservace či zóny)
•	charakteristika významu a funkce prostoru v okolní urbánní struktuře
•	prostorová a tvarová charakteristika jednotlivých typů prostorů

7. obecná charakteristika z pohledu ochrany, problémů a nejčastějších chyb

Obecně

Vzhledem ke zmíněné stabilisovanosti uliční sítě z hlediska prostorového vymezení prakticky všech typů území podléhajících ochraně jsou problémy nejvíce patrné ve zmíněném zvyšování intensity jeho využití, rychlých, často vědomě dočasných  proměn komerčních aktivit a tomu odpovídající úrovni úprav komerčních prostorů a s tím souvisejících negativních projevů.  
Dále budou popisovány konkrétní problémy, zde však nutno připomenout celkové klima, které objevením “tržní” a  “turistické” hodnoty městského uličního prostotu, obdobně jako u celých území, vytvářejí složité situace. Ty často narušují vlastní hodnotu prostoru. To platí především pro komerčně nebo turisticky atraktivní místa. Zde dochází k jakémusi informačnímu přetížení, kdy na pozorovatele útočí velké množství informací v podobě znaků, barev a forem (o akustických projevech nemluvě). Prostředí se stává nepřehledné a jeho vlastní podstata se ztrácí pod tímto příkrovem.
Problematika ostatních, spíše obytných částí městského prostoru  spočívá obvykle v jejich přetížení parkujícími nebo pohybujícími se vozidly, a spíše z minulosti zděděnou zanedbanou údržbou (namnoze již odstraněnou). Prostředí obecně trpí, především mimo PPR, nekvalitním, často nejednotným mobiliářem a nejednotnou úpravou povrchů parterů.
Obecně, lze říci, že kvalita úprav a prvků městského interiéru, je namnoze v rozporu s kvalitou okolních domů. 

Konkrétní problémy a chyby

Konkrétní popis problémů a chyb je možno strukturovat v paralele k návrhu metodiky. 

úprava profilů

Největším problémem je diskuse o nových, resp. staronových výškových uspořádáních profilů ulic v souvislosti s jejich dopravním zklidňováním. Vznikají tak někdy typologicky a tím esteticky novodobé a tudíž i nepřehledné situace. Přes ustálenost tradičně formovaného profilu ulice, nutno připustit, že je v některých místech možno uvažovat o jiných řešeních

chodníky a vozovky a jejich povrchy

V  územích typu A. a  B.
Namnoze se koriguje průběh chodníku, resp. jeho tvar v přílišné závislosti na dynamickém pohybu vozidel. Vlastní prostorotvorný aspekt plochy chodníku je pak potlačen jako “zbytková” plocha. Úpravy různých zálivů pro parkování vozidel také narušují jednotu a logiku plochy chodníku.
Samotná výměna původní mozaiky za novodobou vytváří novou situaci pro formování tradičních pražských vzorů. Vzhledem k většímu rozměru a pravidelnému půdorysu kostek není možné vytvářet určité menší vzory odpovídající šířce chodníku. Obdobně lze jen těžko měkce tyto vzory modelovat podle často dynamických křivek půdorysného tvaru ulic. 
Pravoúhlé vzory jsou takto redukovány na jednoduché obruby (bordury), které jsou svým výrazem chudé a dávají chodníku a tím i celému prostoru jiné, větší měřítko.
Často je používána mozaiková dlažba standardního rozměru i vzoru pro prostory domovních průchodů nebo přístupných dvorů. Zde působí neadekvátně měřítkem kostky i vzoru. Je totiž m.j. podvědomě spojen s veřejným prostorem, a tím by mu měl být i vyhrazen.
Chybou je i fakt, že se vytrácejí i bývalá specifická a důmyslná řešení půdorysných anomálií.

V územích typu C. - vilové čtvrti
Jedná se o území vyššího standardu, v minulých desetiletích upadajících. Tato území měla v některých případech mozaikové chodníky, které byly nahrazeny živicí, nebo jsou v nedobrém stavu. 

V územích typu D. - venkovská území
V těchto územích dochází v poslední době k silnému stavebnímu ruchu. Rychle se tato území proměňují na residenční zóny. Standard úprav vlastních domů i veřejného prostoru jsou namnoze v rozporu s podstatou bývalého venkovského prostředí, které mělo svá specifika. Velmi časté je použití betonových tvárnic v kombinaci s betonovými obrubníky a živičnou vozovkou. V původně přirozeně tvarovaných prostorech se objevují často neorganické tvary nově vymezených chodníků, resp. vozovek. Ztrácejí se přirozené linie cest a pěšin i menší plochy trávníků a celek působí velmi sterilním dojmem. Mlatové povrchy, pro tato prostředí patrně nejpřirozenější se prakticky nevyskytují.
Častým problémem je nevhodně řešené osvětlení. Nejčastěji nevhodným typem svítidel, ale především nesprávnou volbou jejich velikosti.
Pro tento typ prostředí je významné vymezení pozemků vůči chodníkům - plotů a zídek, které jsou často nahrazovány neadekvátními formami, často i velmi nákladnými (například kamenný řezaný obklad zdi apod.). 

domovní štíty

Častým negativním jevem je, v případech  nestejné výšky zástavby a tím pohledového obnažení štítů, je prorážení okenních otvorů. Přesto že existují spíše výjimečné případy jejich vhodného řešení, lze tento jev považovat za závadu, neboť v některých částech historického města spoluvytvářejí tyto štíty jejich charakter. Často tyto případy nastávají v místech potenciálních výhledů, a tím se naopak vepisují i do dálkových pohledů (Novomlýnská).
V některých případech, kde tato exposice neexistuje lze výjimečně připustit reklamu, avšak vždy řešenou tak, aby nenarušovala měřítkem barevností nebo formou charakter vlastní architektury nebo daného prostředí, nebo se neprojevovala v panoramatických pohledech.

parter a portály 

Parter domů, resp. jejich uliční průčelí v 1.n.p. je projevem velmi proměnlivých potřeb komerčních aktivit. Architektonicky se projevuje v různých obdobích svébytným řešením obchodních portálů s výkladci. Jejich hodnota je rozdílná. Vzhledem k proměnlivosti jejich využití dochází často k odstraňování nebo nevhodnému přetváření těchto drobných architektonických výtvorů. Svébytně řešené představené portály z přelomu 19. a 20. století byly často odstraňovány ve prospěch návratu k starší podobě obnažením a restitucí stavební podstaty objektu dále nepojednané. Dělo se tak namnoze na úkor značné výtvarné a řemeslné kvality i nově vzniklé architektonické jednoty prostředí. I v pozdějších obdobích však vznikaly obchodní portály, které, byť vyjadřovaly architektonické cítění své doby, byly přínosem hodným ochrany. Proto je nutné každý případ posoudit individuálně. 
Častým jevem je také nevhodné, s daným typem architektury nesouznějícím řešením firemního nápisu, resp. světelné reklamy na těchto portálech.
Zcela nevhodné je zaslepování výkladců reklamou, či z důvodu pohledového uzavření.
Velmi negativním jevem je prolamování průčelí s cílem získání určitého předprostoru vlastní aktivity probíhající v přízemích otevřením do ulice.

uliční prodej, stánky, restaurační terasy a zahrádky

V městském interiéru se velmi často nevhodně projevuje různá forma uličního prodeje. V Praze se nedochovala jednotná forma uličních stánků ani se nevytvořila žádná úspěšná nová forma. Většina z existujících je architektonicky diskutabilní a měřítkově předimenzovaná.
Stále více se množící terasy restaurací rozšiřující jejich plochu jsou místy umístěny natolik nevhodně, že brání významným pohledům na cennou architekturu. Jejich vymezení je někdy natolik robustní, že vytvářejí nevhodné visuální bariéry v prostoru (při tom volně stojící stolky a sedací nábytek při tom působí dosti transparentně). 
Nevhodné je budování pódií, především příliš vyvýšených.  

osvětlení

Veřejné osvětlení je často řešeno svítidly nevhodnými pro dané prostředí. To platí prakticky pro všechna území. Relativně nejkonsolidovanější je situace v místech použití kopií tradičních litinových svítidel. I v historických částech města však existují neforemné a často vůči měřítku ulice převýšené novodobé kandelábry.
V poslední době se objevuje mnoho dalších světelných zdrojů, které přeexponovávají uliční prostor. Ať již se jedná o intensitu osvětlení výloh, obchodních parterů či celých průčelí, ne osvětlených, či prosvětlených plošných reklamních panelů. 
Nevhodně je často používáno i neonových trubic a jejich barevnosti. Tyto formy lze akceptovat v komerčně živých prostorech centra, na významných obchodních třídách, zcela nevhodné jsou do historických ulic především Starého Města a Malé Strany.
Obdobně by zde nemělo být užíváno různých laserových světelných efektů.

reklama

Prostředí města je čím dál více zplaněno různou formou reklamy. Jakkoli do jisté míry do města patří a spoluvytváří jeho podobu, jsou její projevy čím dále více v rozporu s ochrany hodnou podobou městského interiéru. Pro její četnost v uličním prostoru mizí jeho přehlednost, podélná průhlednost uličních prostorů, a pod reklamou často mizí vlastní architektura města. Příčně umísťované praporce, výstrče, reklamy na svítidlech veřejného osvětlení, reklamní stojky, výrazně ohraničení restaurační terasy a enormní rozměry reklamních slunečníků přehlušují dojem z prostoru.
Výkladce by neměly být používány jako plochy pro reklamu a měly by sloužit svému účelu - ukázce zboží za sklem. 
Zcela nevhodné pro všechny typy prostorů jsou různé příčné převěsy přes celou ulici.
Nevhodné a rušivé je i časté použití velkoplošné reklamy pod záminkou zakrytí stavebních prací. 

technické prvky

V městském interiéru se objevuje čím dále větší množství nevhodně umístěných technických prvků. Pokud jde o antény, jedná se o parabolické, které ruší vzhled průčelí i viditelných částí střech nebo množství zařízení mobilních telefonních sítí, často nevhodně umístěných a vytvářejících bizarní dominanty na střechách, štítech nebo i průčelích domů.
Často jsou také bez vůle po estetičtějším řešení umístěna v interiéru města různá dopravní, dopravně signalisační a s tím související zařízení.
Svébytnou problematickou jsou troleje, které sice nelze eliminovat, avšak jejich nosiče by mohly být součástí mobiliáře s vlastní estetikou, nikoli pouze brutálně užitkovou záležitostí.
Obecněji lze konstatovat, že i ostatní zařízení (telefonní budky, poštovní schránky, taxametry) nemají kvalitu odpovídající památkově chráněným územím, přesto, že by jejich řešení mohlo být součástí určité svébytnosti města.
V poslední době se objevují i zcela nové prvky, například kamerové systémy. Především ty, které jsou určeny soukromému použití jsou často necitlivě umísťovány na průčelích a často hyzdí vstupy do domů.
Z interiéru města by měla být vyloučena v maximální míře jakákoli dosud existující vzdušná vedení vyjma trolejí. To platí pro všechny typy území, s určitou možností výjimek v územích typu D. - venkovského charakteru.

dopravní značení

Přesto, že je dopravní značení nezbytnou součástí provozu ve městě a je nutností danou příslušnou vyhláškou, lze konstatovat, že při jeho dnešním zmnožení vytváří často velmi rušivé shluky silně ovlivňující vzhled prostředí. Bylo by vhodné ve spolupráci s Policií ČR prověřit vhodnost a nutnost jeho rozmístění. Jistě by bylo žádoucí a možné provádět jejich instalaci estetičtějším způsobem.
Obdobně je tomu s horizontálním značením.

8. členění území na typy
	
Úkol byl zadán pro území pražských památkových reservací a zón. Jedná se o soubor 14ti území velmi odlišného charakteru. Tyto odlišné charaktery území, projevující se krom odlišného historického vývoje strukturou uliční sítě, typem okolní zástavby a měřítkem a formou uličního prostoru jsou jedním z významných kritérií diferencujících přístup k ochraně a utváření interiéru města. Území lze utřídit do určitých skupin podle jejich převažujícího charakteru.  
V následujícím členění jsou dále uvedeny a popsány jejich základní charakteristiky z pohledu utváření jejich “interiéru”:

Území historického centra - PPR typu A.

Toto území v sobě zahrnuje více odlišných typů (popsaných dále). Svébytné je pro něj však prostředí středověké uliční struktury, nejčastěji representované velmi úzkými uličními prostory, křivolakého půdorysného průběhu s rostlou a velmi pestrou okolní zástavbou, často částečně transformovanou pozdější stavební aktivitou.  
Stísněné prostorové podmínky místy nevytvářejí ani možnost rozvinutí standardního uspořádání ulice s chodníky po obou stranách. 
Jedná se nejčastěji o charakter prostorů vytvářejících základní podobu historické Prahy. Součástí tohoto prostředí jsou i četné drobné komerční aktivity. 
Vyskytují se zde prakticky všechny typy zástavby a obdobně všechny typy jejich vztahu k úrovni chodníků. Specifické je zde působení domovních průchodů a využívání dvorů pro komerční aktivity.
Bohatství dochovaných dlažeb a jejich vzorů je zde největší a nejpestřejší. Často dává jednotlivým místům jedinečný s nimi spojený charakter.
Z pohledu ochrany zde lze nalézt četné další hodnotné architektonické prvky spoluvytvářející prostředí.
Méně významné je působení stromové zeleně, která se zde vyskytuje (s výjimkou přestavěných částí, v to počítaje nábřeží) spíše v podobě solitérů zasazených do mříží, či v některých případech především na Malé Straně do vozovky. Lze zaznamenat přítomnost popínavé zeleně.
Četné jsou prostorové nepravidelnosti vyžadující zcela individuální přístup. 

Území vzniklá převážně ke konci 19. století typu B.

Tato území vznikala často na základě vytyčených plánů v poměrně časově krátkém úseku. Tvářnost jejich městského interiéru je tedy poměrně stejnorodá, stejně jako je pravidelné utváření jednotlivých uličních prostorů, podléhající určité typologii z pohledu jejich šířek, okolní zástavby a utváření parteru domů. Došlo zde již k jasnější stratifikaci funkcí, která se projevila v utváření vztahu přízemí domů k chodníku. Hlavní třídy byly jasně vytyčeny a uzpůsobeny obchodní funkci parteru, stejně jako ulice residenční. Pravidelné vymezení ortogonálně nebo radiálně probíhajících ulic je naplněním klasického symetrického uspořádání profilu s vozovkou a okolními, již velkoryseji dimenzovanými chodníky. V některých částech území spíše však výjimečně lemovanými předzahrádkami.
Stromová zeleň byla často plánovitou součástí ulice. stromořadí se však namnoze nedochovala. Plánovitě byly v územích založeny i parkové plochy.
Zmíněná jednota utváření umožňuje typická řešení prosta větších nepravidelností.
Povrchy vozovek byly také standardizovány v podobě větší, nejčastěji žulové nebo křemencové dlažby, stejně jako pravidelné vzory mozaikových dlažeb.
Obdobně veřejné osvětlení našlo své systemizované umístění na hranách chodníků.

Obytná území vilového charakteru typu C.

Mezi chráněnými územími jsou i plánovitě založené vilové čtvrti. jejich interiér je tvořen ulicemi vymezenými ploty a opěrnými zídkami. I zde je možno odlišit různé šířky uličního prostoru utvářeného spíše podle jejich dopravního významu. Poměrně architektonicky pestrá individuálně pojatá zástavba prostorově nevymezuje uliční interiér tak výrazně jako vlastní oplocení.
Povrchy vozovek i chodníků byly dlážděné a namnoze se nedochovaly.
V některých případech jsou významnější ulice lemovány stromořadím.
Do uliční sítě jsou implantovány často menší parkové plochy zeleně.

Obytná území venkovského charakteru typu D.

Součástí chráněných území jsou i zbytky venkovského zastavění. Jejich půdorysné uspořádání je nepravidelné a nevytvářejí většinou tradiční uliční prostor. Obdobně nepravidelná je i hmotová skladba domů s častými předzahrádkami. Vozovky byly většinou dlážděné, avšak dnes jsou často živičné. Chodníky mají velmi pestrý povrch. Jejich průběh je často nepravidelný stejně jako struktura zástavby a průběh ulice, resp. cesty, často přecházející do úzkých pěšin lemovaných neohraničenými menšími travnatými plochami. Roli centrálních prostorů tvoří návsi, resp. okolí kostelů s bývalými hřbitovy.
Podíl zeleně všeho typu je v tomto prostředí významný. Spoluvytváří podobu interiéru území.
Hodnotou jsou zde tradiční ploty, zídky, schodiště, kapličky Boží muka apod. 

Členění  a označení jednotlivých území 
(památkových reservací a zón)

název	typ území	označení	
PPR - Malá Strana	a	1a	
PPR - Staré Město+ Josefov	a	1b	
PPR - Dolní Nové Město	a	1c	
PPR - Horní Nové Město	a	1d	
PPR - Hradčany	a	1e	
PPR - Vyšehrad	a	1f	
Karlín	b	2	
Žižkov	b	3a	
Vinohrady	b	3b	
Nusle	b	4	
Horní Holešovice	b	5a	
Bubeneč	b	5b	
Dejvice	b	5c	
Smíchov	b	6	
Ořechovka	c	7	
Baba	c	8	
Barrandov	c	9	
Stará Hostivař	d	10	
Staré Bohnice	d	11	
Osada  Rybáře	d	12	
Ďáblice	d	13	
Kralovice	d	14	

9. urbanistické aspekty ochrany
Urbanistickými aspekty v rámci této práce je míněno prostorové uspořádání interiéru města a role jednotlivých typů prostorů v okolní struktuře. Jejich nositelem jsou jednotlivé typologické součásti, které prostor vytvářejí.
Obecně
Metodika je postavena na možnosti zobecnění  zásad ochrany a utváření pro dané typy prostorů. Vychází z předpokladu, že i přes značnou  nesourodost stavebního fondu památkových reservací a zón a obdobnou nesourodost charakteru jejich prostorů je možno nalézt určitý systém, který umožní pracovat v jejím rámci nikoli pouze s obecným městským interiérem, ale naznačit vhodnost použití dále popsaných prvků, které jej spoluvytvářejí již v určité lokálně diferencované aplikaci. Tedy použít diferencovaných metod přístupu k ochraně a tvorbě prostředí pro určité modelové situace. Přesto zůstává značná část prostoru natolik svébytná, že vyžaduje individuální řešení, které však může být následnými zásadami inspirováno.
Jedná se o významný předpoklad předjímající, že městský interiér, resp. jeho ochrana není ani pouze ad hoc prováděnými řešeními, ani aplikací zcela obecných pravidel, ale že účinná ochrana, resp. dotváření harmonické podoby prostředí v sobě nese nejen potřebu, ale historií daný potenciál určitého, byť dosti složitého řádu. Tvořivý element je zde posunut do roviny úvahy o výběru nebo aplikace určitých modelových přístupů. Není však eliminován,  jenom je zde patrná snaha toto řešení pořídit obecněji pojaté jednotě městského interiéru. 

10. analýza urbanistického uspořádání prostorů 
podle jeho typologických součástí

10. 1. Prostorové utváření interiéru uličního prostoru, profilu

Prostorovým utvářením je zde míněna především organizace příčného profilu ulice z pohledu prostorového a provozně funkčního. 
Řešení uspořádání profilu je ovlivněno především šířkou uličního prostoru. Dále pak půdorysným průběhem, historickým obdobím jejího vzniku či formy zástavby, která jej vymezuje a konečně i funkční charakteristikou.
Tradiční uspořádání s výškovým odlišením chodníků, lemujících stavební (uliční) čáru, od vozovky  zcela dominuje všem lokalitám, především je pak typickým prvkem koncepce prostoru urbánních struktur vzniklých od druhé poloviny 19. století. Tento model však opanoval postupně i starší urbánní struktury až do dnešních dnů. Vytvořila se tak určitá situace v níž je toto uspořádání chápáno jako určitý stabilizovaný model, ba dokonce tabu (i dnes však existuje několik málo uličních prostorů, které nejsou takto uspořádány). Jedná se především o některé velmi úzké profily, v historickém centru Řetězová, Seminářská, Zlatá, Boršov...). Racionálně pojato je toto uspořádání logické z pohledu organizace pěší a automobilové dopravy jako integrální součásti městského interiéru. Dnes je znovu prověřováno snahou po zobytnění uličních prostorů, která vede k vytváření tzv. pěších zón, nebo zklidněných komunikací, kde plocha pro pěší dominuje. 
Enormní nárůst individuální automobilové dopravy a z toho plynoucí ztráta obytnosti města a bezpečí chodců vedla k hledání jiných forem uspořádání uličního prostoru. V závislosti na míře nutného, resp. přípustného dopravního zatížení je stále více žádoucí tradiční výškový profil modifikovat ve prospěch pohodlí pěších. Tyto úpravy mají svůj odraz v zatřídění komunikací podle jejich dopravní funkce. Nutno však poznamenat, že vytvářejí novou, často staronovou obdobu uličního prostoru, jako nečleněné plochy. Z pohledu ochrany mohou být tato řešení polemická, dokonce někdy i velmi nevhodná. Z toho plyne, že je nutno posuzovat dnes netradiční úpravy profilu individuálně. 
Za zmínku stojí svébytná problematika dodržování určitých prostorových norem (šířky jízdních pruhů, poloměry vnějších hran chodníků, rozměry míst vyhrazených pro parkování). Zde je často jejich aplikace v přímém rozporu s požadavky památkové ochrany, resp. utváření městského interiéru.
Je třeba i upozornit na existující rozpory ve vymezování ploch pro parkování a zmíněných norem. Již dnes jsou tyto vymezeny ve skromnější prostorové náročnosti např. v sektorech vymezených k parkování residentů v centru Prahy (tzv. modrá zóna).

a) Chodníky 

Problematika souvisí s výše popsaným utvářením profilu ulice. 
Vznik a vývoj chodníků a jejich úprav je založen na velmi věcném základu. Tím je vyhrazení prostoru, kde zranitelnější z uživatelů ulice, chodec nalézá jasně vymezené a bezpečné útočiště. Jejich primárně komunikační funkce poskytuje při určitých parametrech (míněno šířkových) i jiné možnosti. Jako místa určité krátkodobé rekreace (např. na lavičkách), pro rozšíření komerčních ploch v přilehlém parteru (restaurační a kavárenské terasy, vyložení zboží) a v určitých případech i pro umístění prodejních stánků, výjimečně trhů.
V pražském, především historickém prostředí (týká se i památkových zón), je podoba chodníků svébytná a charakteristická, přesto, že prošla i fází značné degradace, především z pohledu jejich povrchů.
Jsou vyvýšeny oproti vozovce, lemovány kamennými, převážně žulovými obrubníky. Jejich výška nad vozovkou není konstatní, což umožňuje vytváření individuálních situací. V některých úzkých ulicích například Starého Města (Jilská) jde o minimální převýšení vytvářející v jinak velmi málo dopravně zatížením profilu symbolické vymezení na straně jedné a určitý komfort pro četné chodce na straně druhé (neboť překonávání výškového rozdílu je obtěžující a určitou bariérou, nejen pro lidi s omezenou mobilitou). Naopak u dopravně zatížených komunikací je vyšší obrubník zárukou bezpečí chodců.
(V počátku devadesátých let byly namnoze již provedeny úpravy usnadňující handicapovaným osobám snazší překonání výškového rozdílu ve formě malé rampy)

Je důležité, aby si chodníky, ve vztahu k uspořádání profilu ulice, zachovaly určitou půdorysnou proporci. Jejich neúměrné rozšíření, při zachování snížené nivelety vozovky, je nevhodné. Proporčně by měly vždy vyjadřovat architektonicky pojímáno, určitou podnož okolních domů. 
Půdorysné vymezení chodníků, tak jak tomu je především v “rostlých” a nepravidelných prostorech může jedinečnost umocnit, nebo naopak oslabit. Vhodné je dodržování plynulé linie okraje.
Tam, kde to šířka chodníků umožní budou na jejich okraji umístěna svítidla a stromová zeleň.

b) Vozovky

Komplementárním prvkem chodníku je vozovka. Obvykle je její plocha dále nečleněná. V některých případech jsou půdorysně vyčleněny plochy pro parkování vozidel (zálivy). 
Přesto, že se jedná o velmi úzce účelovou plochu, její vymezení i utváření by mělo zohlednit historickou či estetickou logiku daného prostoru. Je tím míněno její vymezení, které v chráněných územích nemůže odrážet jen logiku dynamické dopravy s jejím normativními parametry. 

10. 2. charakter okolní zástavby ve vztahu k danému prostoru 

a) Absolutní výšky zástavby
Pro prostor města, zejména uliční je podstatným prvkem ovlivňující jeho výškové a typologické utváření okolní zástavby. Poměr šířky prostoru k výšce je určující pro měřítko jednotlivých prvků adekvátní danému prostředí (výška a umístění osvětlení, volba stromové zeleně, velikost přípustných reklam apod.).

b) Vyrovnanost výšky okolní zástavby
Pro obraz a charakter městského interiéru má krom absolutní výšky zástavby velký význam také vyrovnanost výšek jednotlivých domů. Do podoby prostoru, v pražském prostředí obecně velmi často, vstupují obnažené domovní štíty. Přístup k jejich úpravám je důležitou součástí působení městského, resp. uličního interiéru. Lze říci, že podle typů území je tento fakt jak estetickou závadou (nejspíše území typu B., čtvrtí vzniklých ke konci 19. století, pokud není tento jev důsledkem svažitého terénu), tak pro některá  území je integrální součástí jejich charakteru (nejspíše území typu A.- historického centra - PPR a typu D. - obytná území venkovského charakteru).

c) Vyrovnanost uliční (stavební) čáry
Vyrovnaností zde není míněn průběh (např. oblý nebo nepravidelný), ale jeho kontinuita. Z důvodů postupného rozšiřování uličních prostorů, nejčastěji , na základě nově aplikované regulace. Vzniklé odskoky uličních čar vytvářejí specifické situace obnažující štíty domů po celé výšce objektů. Tyto situace jsou časté především v historickém centru (území typu A.), ale nalézáme je i ve čtvrtích z přelomu 19. a 20. století (území typu B.), kde byla místy původní regulace přehodnocena.
Přestože bývají odstoupení uliční čáry považována za závadu, jsou zároveň oživením uličního prostoru a mohou vtvořit svébytné prostorové situace, které umožní obohacení prostoru (umístění zeleně, mobiliáře apod.).

10. 3. charakter okolní zástavby ve vztahu k parteru

a) Výškový vztah 1.n.p. k chodníku
Vztah výšky 1.n.p k niveletě chodníku je základním typologickým prvkem utváření parteru, resp. potenciálu jeho využití pro komerční funkce. Krom klasického modelu vyrovnané výšky nalézáme i formu zvýšeného přízemí, mezaninu, typickou pro významné, zpravidla veřejné budovy a pro obytné objekty (nejčastěji v území typu B., ale v některých případech i typu A.). V některých případech zde existuje možnost využití sníženého přízemí. Tyto případy, až na výjimky řeší problém ev. zpřístupnění vyrovnávacími schody, které jsou již většinou součástí interiéru domu.
Vstupy do zvýšené nebo snížené úrovně budou zásadně řešeny v rámci objektu, resp za linií uliční čáry.

b) Míra a forma otevření parteru k ulici, resp. umístění vstupů
Přístupnost 1.n.p.  je dána také vlastním stavebním utvářením objektů, kdy existuje celá stupnice z pohledu míry jeho otevřenosti k chodníku. Od zcela nepřístupných forem, v tradiční architektonické podobě plného soklu, až po otevřené arkády a loubí, nebo v novodobějších objektech uvolnění celého parteru domu díky skeletové konstrukci či vykonzolování.

Základními urbanistickými kritérii pro určení typu prostoru jsou:
1.	prostorová (především půdorysná) charakteristika jednotlivých ulic
2.	provozně funkční role (význam) ulice v rámci prostorového kontextu uliční sítě

Kombinací takto definovaných typů vzniká 16 různých forem prostředí (pracovně označených A1 - D4), jako základ pro podrobnější analyticko regulativní popis konkrétních území nebo jejich částí.

11. metoda klasifikace typů prostorů dle jejich významu 
a tvaru

Provozně funkční (významová) klasifikace (vybavení prostorů)è
prostorová klasifikace
(uspořádání prostorů)
ê	A. 

hlavní městské prostory - prostory celoměstského významu	B. 

významné městské prostory - prostory čtvrťového významu	C. 

doplňující městské prostory - prostory lokálního významu	D.

intimní prostory města - obytné - klidové prostory města	
1. 
charakter “rostlých” prostorů

	A1	B1	C1	D1	
2.
 charakter “nedokončených - regulovaných” prostorů	A2	B2	C2	D2	
3. 
charakter pravidelných, “regulovaných” prostorů	A3	B3	C3	D3	
4.
charakter v okolní zástavbě “nespojitých” prostorů	A4	B4	C4	D4	

12. Definice základních typů dle prostorové charakteristiky 

Definice prostorů jsou koncipovány především pro obecné případy s případným uvedením typu území pro něž jsou charakteristické nebo nevhodné. struktury.
Není-li určeno v zásadách jinak, je charakteristika zároveň popisem ochrany hodné podoby prostoru.

12.1. charakter  “rostlých” prostorů

Obecná charakteristika

Charakterem rostlých prostorů jsou míněny městské interiéry, uliční prostory na nepravidelném půdorysném průběhu, často velmi starého původu s proměnlivým šířkovým profilem  a historickou okolní zástavbou.

•	Charakteristické pro prostředí území typu A. - historická a v některých případech typu D. - venkovská.
•	Jedná se o uliční prostory tvořené nejčastěji nejstaršími trasami městské struktury a tomu často odpovídající typy okolní zástavby. Okolní domy byly často následně transformovány nebo i nastavovány, především v období do konce 19. století. Parcelace - rytmizace objektů v uličním profilu je často nepravidelná, víceméně středověká, stejně jako utváření styku domů s veřejným prostorem na úrovni parteru.
•	Uliční čáry jsou často zcela nepravidelné, stejně jako vlastní uliční profil. 
•	Vymezení chodníků vůči vozovce je nepravidelné vytvářející svébytnou dynamiku a rytmizaci prostoru.
•	Povrchy jsou dlážděné, u vozovek nejčastěji velkou žulovou nebo křemencovou dlažbou, u chodníku nepravidelnou štípanou mozaikovou dlažbou s individuálním řešením tradičních pražských vzorů.
•	Výška ani podlažnost okolních domů nejsou jednotné.
•	Časté jsou i velké měřítkové kontrasty v rámci architektonického řešení i jednotlivých domů, nevyrovnaná výška zástavby.
•	Prakticky ve všech ulicích (vyjma užších než cca 5m) jsou dnes chodníky podél domů. Často jsou nestejné šířky, někdy jen symbolické jako  ochranný obrubník.
•	1.n.p. jsou ve většině využívány pro komerční účely
•	Partery domů jsou nejčastěji v úrovni přiléhajícího chodníku, prostory 1.n.p. mají velmi často klenby, které se projevují do uličního průčelí a určují formování případných vstupů nebo výkladců. V některých případech jsou zde realizovány obchodní portály vně líce fasády překrývající stavební podstatu objektu.
•	Časté je využití vstupu do objektu (mázhaus) pro komerční účely. Ten v některých případech navazuje na průchozí dvůr.
•	Časté je využívání podzemích prostorů, někdy i s vlastním vstupem z ulice.
•	Prostorové poměry, úzký profil ulic znemožňuje často parkování vozidel.
•	Osvětlení bývá nejčastěji z prostorových důvodů tradičními pražskými nástěnnými lucernami. V některých případech poněkud nevhodnými zavěšenými svítidly.
•	V těchto prostorech se prakticky nevyskytuje stromová zeleň s výjimkou solitérů.
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce.

Obecné zásady ochrany a utváření

•	Profil
V prostorech bude zachován profil s odlišením výšky vozovky a chodníků se zachování nivelety vůči okolním domům, resp. bude provedena původní.
V případě vytváření pěších zón nebo dopravně zklidněných ulic je doporučeno minimalizovat výšku obrubníku nad vozovkou. Korekce hran chodníků jsou možné za předpokladu uchování celkového charakteru prostoru  a jejich průběhu.
V místech intensivního pěšího provozu je po individuálním posouzení památkovými orgány možné uvažovat s prahy v úrovni chodníku, provedené v pojízdné dlažbě.
•	Povrchy, vzory
Budou zásadně zachovány všechny původní dlažby nebo, pokud byly v minulosti nahrazeny živičným povrchem budou opět provedeny.
Důraz je kladen na zachování všech atypických forem, vzorů nebo zajímavých anomálií.
Pokud budou obnovovány chodníkové dlažby na místech dnes živičných budou použity tradiční vzory velikostí  a tvarem přizpůsobené konkrétní situaci.
V případě nové mozaikové dlažby se doporučuje u nepravidelných půdorysných situací diagonální řešení vzorů provedených v dostatečně kontrastních barevných odstínech.
V individuálních situacích není vyloučeno individuální řešení vzoru.
V dlažbách nebudou prováděny firemní nebo reklamní nápisy či znaky.
•	Parter domů a obchodní portály
Partery domů mohou sloužit komerčním účelům. Za tímto účelem nebudou zvětšována ani prolamována průčelí. Veškeré hodnotné portály budou restaurovány popřípadě budou provedeny jejich kopie.
V případě řešení nových portálů bude přihlédnuto k měřítku a charakteru architektury vlastního domu.
•	Výškové a půdorysné anomálie
V případech obnažených domovních štítů nebudou proráženy na pohledově exponovaných místech žádné okenní ani jiné otvory. Štíty nebudou sloužit žádné formě reklamy.
V případech nesouvislé uliční čáry je možné po individuálním posouzení přizpůsobit architektonické řešení stěny charakteru stávajícího objektu.
•	Veřejné osvětlení
Bude řešeno v územích typu A. kopiemi historických luceren, v případě rostlých prostorů nejčastěji nástěnných, nebo tzv. parkových (jedno nebo víceramenných). Jen v situacích kde to provoz vyžaduje a prostorové podmínky vynucují, bude osvětlení řešeno zavěšením na protilehlá průčelí.
Osvětlování průčelí domů, pokud nejde o zcela výjimečné architektury, není vhodné.
•	Firemní a reklamní zařízení
Budou umístěna pouze na čele výkladce popřípadě nad ním pod kordonovou římsou nebo vedle výkladce. V případě vrat (dřevnic) budou provedeny na nich.
Výstrče budou vždy řešeny k danému prostoru a domu v přiměřeném měřítku jako individuální, nikoli typové.
V nejstarších částech územích typu A. nebudou řešeny jako světelné, mohou být po dohodě s památkovými orgány druhotně nasvíceny. Nebudou zde také v exteriéru používány neonové trubice. V případě použití ve viditelné části interiéru nebudou prováděny ve výrazných barvách.
•	Mobiliář (lavičky, koše, přístřešky, stánky, reklamní sloupy, plakátovací plochy)
Bude použity podle potřeby a prostorových možností v místě obvyklého typu (viz také část Architektonické aspekty).
•	Terasy, předzahrádky
Vzhledem ke stísněným prostorovým podmínkám (v územích typu A.) je možné je umísťovat jen v místech rozšířených nebo různých zákoutích. Nebudou budována pódia, vymezení bude co nejtransparentnější, zastřešení není vhodné, možno zvážit pouze individuální slunečníky přiměřených velikostí a střídmých barev.
•	Zeleň
Pro tento typ prostorů nelze uvažovat se stromořadími. Je však možné ve vhodných situacích umístění solitérního stromu či skupiny. Jejich styk s chodníkem, v některých případech s vozovkou bude řešen kovovou mříží. V různých koutech se nevylučuje zasazení do holé země a vymezení vhodně řešenou nízkou mříží.
Vhodné je použití popínavé zeleně u slepých zdí a štítů.
Pro typ území A. není vhodné uvažovat s mobilní zelení v masivních betonových nádobách. 
•	Technické prvky
V územích typu A. by se neměly pohledově projevovat.

12.2. charakter “nedokončených - regulovaných” prostorů

Obecná charakteristika

Charakterem nedokončených- regulovaných prostorů jsou míněny městské interiéry, uliční prostory původně “rostlé”, které byly přetvářeny na základě pozdější nedokončené regulace. Obvykle jsou vymezeny domy pocházejícími z různých časových období. Jejich rozeklaný charakter projevující se i velkými výškovými rozdíly mezi různými typy zástavby je pro určitá území charakteristický. 

•	Charakteristické pro prostředí území typu A. a B.
•	Jedná se o prostory v čase přetvářené, nečastěji na základě regulace s přelomu 19. a 20. století, které jsou transformací původem starších uličních prostorů. Často je změněna uliční čára a profil, částečně rektifikován průběh ulice. Obvyklým jevem je i nová parcelace, která často vznikla sloučením několika starších parcel.
•	Charakteristickým jevem je zde nesouvislý  průběh uliční čáry, resp. profilu ulice (v místech tzv. asanačních spar) a změna měřítka domů (jak z pohledu šířky tak výšky objektu, stejně jako výšky nadzemních podlaží). Obvyklý posun uliční čáry se pohybuje v rozmezí cca 0,5 - 2 m.
•	Průběh hrany chodníku vůči vozovce bývá dán délkou iregulární uliční čáry a dynamicky proměňuje profil ulice.
•	Stromová zeleň se v těchto prostorech spíše nevyskytuje, v některých případech využívá půdorysných iregularit v podobě solitérních stromů.
•	Vzniklé obnažené štítové stěny nejsou obvykle architektonisovány s výjimkou některých případů, které ovšem v případě sekundárně vzniklých okenních či portálových otvorů porušují stavební řád a petrifikují danou situaci.
•	V některých případech vznikají v předstupujících objektech sekundárně podloubí umožňující výhodnější profil chodníku.
•	Obchodní portály se vyskytují v různých vývojových a typologických formách
•	Vztah úrovně 1.n.p. k úrovni parteru - chodníku je odlišný, často se v případech novější zástavby vyskytuje (spíše z přelomu 19.  a 20. století nežli století 20.) zvýšená úroveň 1.n.p. (mezanin), resp. z chodníku přístupná snížená úroveň. Komerční činnost je v těchto případech orientována do úrovně snížené. Obchodní portály v těchto případech spíše absentují. 
•	Charakteristická je nevyrovnaná výška korunních říms (nejčastěji od 2 do 5 N.P.) vytvářející v pohledové rovině pohledy na obnažené štíty převýšených objektů.
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce.

Obecné zásady ochrany a utváření

•	Profil
V prostorech bude zachován profil s odlišením výšky vozovky a chodníků se zachování nivelety vůči okolním domům, resp. bude provedena původní.
V případě vytváření pěších zón nebo dopravně zklidněných ulic je doporučeno minimalizovat výšku obrubníku nad vozovkou. Korekce hran chodníků jsou možné za předpokladu uchování celkového charakteru prostoru a využití nepravidelných uličních čar, resp. jejich ustoupení k rozšíření ploch pro chodníky.
V těchto místech a v místech intensivního pěšího provozu je po individuálním posouzení památkovými orgány možné uvažovat s prahy, resp. vytvořit zvýšené plochy v úrovni chodníku, provedené v pojízdné dlažbě.
•	Povrchy, vzory
Budou zásadně zachovány všechny původní dlažby nebo, pokud byly v minulosti nahrazeny živičným povrchem budou podle možností opět provedeny.
Důraz je kladen na zachování všech atypických forem, vzorů nebo zajímavých anomálií.
Pokud budou obnovovány chodníkové dlažby na místech dnes živičných budou použity tradiční vzory velikostí  a tvarem přizpůsobené konkrétní situaci.
V případě nové mozaikové dlažby se doporučuje u nepravidelných půdorysných situací diagonální řešení vzorů provedených v dostatečně kontrastních barevných odstínech.
V individuálních situacích není vyloučeno individuální řešení vzoru.
V dlažbách nebudou prováděny firemní nebo reklamní nápisy či znaky.
•	Parter domů a obchodní portály
Partery domů mohou sloužit komerčním účelům. Za tímto účelem nebudou zvětšována ani prolamována průčelí. Veškeré hodnotné portály budou restaurovány popřípadě budou provedeny jejich kopie.
V případě řešení nových portálů bude přihlédnuto k měřítku a charakteru architektury vlastního domu.
U komerčních prostorů ve sníženém nebo zvýšeném přízemí budou vyrovnávací schody zásadně uvnitř objektu.
U snížených přízemí budou realizovány firemní nápisy s ohledem na jejich výšku umístění a nebudou světelné ani osvětlené. Výstrče musí mít bezpečnou výšku.
•	Výškové a půdorysné anomálie
V případech obnažených domovních štítů nebudou proráženy na pohledově exponovaných místech žádné okenní ani jiné otvory. Štíty mohou výjimečně sloužit individuálně provedené a odsouhlasené reklamě reagující na konkrétní situaci. V tomto případě se může jednat pouze o reklamu malovanou na omítku a neosvětlenou.
V případech nesouvislé, odstoupené uliční čáry je možné po individuálním posouzení přizpůsobit architektonické řešení stěny charakteru stávajícího objektu, resp. sousedního. V územích typu B. je možné i umístění plakátovací plochy, v případě, že to charakter okolních domů umožňuje i předsazeného plochého výkladce.
•	Veřejné osvětlení
Bude řešeno v územích typu A. kopiemi historických luceren, v případě rostlých prostorů nejčastěji nástěnných, nebo tzv. parkových (jedno nebo víceramenných). Jen v situacích kde to provoz vyžaduje a prostorové podmínky vynucují, bude osvětlení řešeno zavěšením na protilehlá průčelí
V územích typu B. bude řešeno obdobnými svítidly nebo svítidly v místě dříve obvyklými.
•	Firemní a reklamní zařízení
Budou umístěna pouze na čele výkladce popřípadě nad ním pod kordonovou římsou nebo vedle výkladce. V případě vrat (dřevnic) budou provedeny na nich.
Výstrče budou vždy řešeny k danému prostoru a domu v přiměřeném měřítku jako individuální, nikoli typové.
V nejstarších částech územích typu A. nebudou řešeny jako světelné, mohou být po dohodě druhotně nasvíceny. Nebudou zde také v exteriéru používány neonové trubice. V případě použití ve viditelné části interiéru nebudou prováděny ve výrazných barvách.
•	Mobiliář (lavičky, koše, přístřešky, stánky, reklamní sloupy, plakátovací plochy)
Bude použit podle potřeby a prostorových možností v místě obvyklého typu (viz také část Architektonické aspekty).
•	Terasy, předzahrádky
V případech odstoupení uliční čáry, dovolí-li to provozní podmínky je možné terasy nebo předzahrádky realizovat. Nebudou budována pódia, vymezení bude co nejtransparentnější, zastřešení bude minimalizováno, možno zvážit také individuální slunečníky přiměřených velikostí a střídmých barev.
•	Zeleň
Pro tento typ prostorů nelze uvažovat se stromořadími. Je však možné ve vhodných situacích umístění solitérního stromu nebo několika stromů v řadě v místech rozšíření prostoru. Jejich styk s chodníkem, v některých případech s vozovkou bude řešen kovovou mříží. V různých koutech se nevylučuje zasazení do holé země a vymezení vhodně řešenou nízkou mříží.
Vhodné je použití popínavé zeleně u slepých zdí a štítů.
Pro typ území A. není vhodné uvažovat s mobilní zelení v masivních betonových nádobách. 
•	Technické prvky
V územích typu A. by se neměly pohledově projevovat.

12.3. charakter pravidelných, “regulovaných” prostorů

Obecná charakteristika

Charakterem pravidelných, regulovaných prostorů jsou míněny městské interiéry, uliční prostory vzniklé zpravidla na základě dané regulace, často v krátkém časovém období a tudíž i určité architektonické jednoty. Nezřídka se také jedná o zástavbu jednotné výšky.  

•	Charakteristické pro prostředí území typu B.
•	Jedná s o prostory, které vznikly podle jednotného prostorového konceptu stanovujícího linii regulačních, resp. stavebních  uličních čar, zpravidla na základě lokačního nebo regulačního plánu a nebyly dále modifikovány. Jedná se často o produkt plánů tvořených objekty na přelomu 19. a 20. století, již na základě nové parcelace, resp. typologie zástavby domovních bloků se spojitým vnitroblokovým prostorem. V těchto případech byly stanoveny i konstatní profily ulic podle jejich předpokládaného významu a funkce. 
•	Rytmizace zástavby objekty je pravidelná a výšky korunních říms v podstatě vyrovnané. Spíše výjimečně zde možno nalézt starší stopy minulosti, neboť zde existuje většinou primární forma zástavby jen parciálně modifikovaná v průběhu 20. století.
•	Obvyklá výška domů se pohybuje mezi 4mi a 5ti nadzemními podlažími.
•	Vztah 1.n.p. k úrovni chodníku závisí na funkčním charakteru prostoru, resp. jeho roli v šířeji pojaté uliční síti. V uličních prostorech vyššího významu se nejčastěji úroveň 1.n.p. rovná úrovni chodníku, v prostorech residenčního typu bývá častý model zvýšeného mezaninu s dílčím komerčním využitím snížené úrovně, která mívá i vlastní vstup z chodníku se schodištěm již uvnitř vlastního objektu.
•	U prostorů nejvyššího významu je časté komerční využití i na úrovni 2.n.p.
•	Pokud to profil dovolí je součástí prostorů stromová zeleň v podobě stromořadí umístěného na rozhraní chodníku a vozovky.
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce.

Obecné zásady ochrany a utváření

•	Profil
V prostorech bude zachován profil s odlišením výšky vozovky a chodníků se zachování nivelety vůči okolním domům, resp. bude provedena původní.
V případě vytváření pěších zón nebo dopravně zklidněných ulic je doporučeno minimalizovat výšku obrubníku nad vozovkou. 
V místech intensivního pěšího provozu je po individuálním posouzení památkovými orgány možné uvažovat s prahy, resp. vytvořit zvýšené plochy v úrovni chodníku, provedené v pojízdné dlažbě.
•	Povrchy, vzory
Budou zásadně zachovány všechny původní dlažby nebo, pokud byly v minulosti nahrazeny živičným povrchem budou podle možností opět provedeny.
Důraz je kladen na zachování typických forem a vzorů.
Pokud budou obnovovány chodníkové dlažby na místech dnes živičných budou použity tradiční vzory velikostí  a tvarem přizpůsobené konkrétní situaci.
V případě nové mozaikové dlažby se doporučuje provedení v dostatečně kontrastních barevných odstínech.
V individuálních situacích není vyloučeno individuální řešení vzoru.
V dlažbách zpravidla nebudou prováděny firemní nebo reklamní nápisy či znaky.
•	Parter domů a obchodní portály
Partery domů mohou sloužit komerčním účelům. Za tímto účelem nebudou zvětšována ani prolamována průčelí. Veškeré hodnotné portály budou restaurovány popřípadě budou provedeny jejich kopie.
V případě řešení nových portálů bude přihlédnuto k měřítku a charakteru architektury vlastního domu.
U komerčních prostorů ve sníženém nebo zvýšeném přízemí budou vyrovnávací schody zásadně uvnitř objektu.
U snížených přízemí budou realizovány firemní nápisy s ohledem na jejich výšku umístění a nebudou světelné ani osvětlené. Výstrče musí mít bezpečnou výšku.

•	Veřejné osvětlení
Bude řešeno v územích typu B. kopiemi historických luceren nebo v místě obvyklých vysokých závěsných svítidel. Podle charakteru území možno použít i variace na novější typy svítidel nebo vytvořit odvozený nový typ.  Jen v situacích kde to provoz vyžaduje a prostorové podmínky vynucují, bude osvětlení řešeno zavěšením na protilehlá průčelí

•	Firemní a reklamní zařízení
Budou umístěna pouze na čele výkladce popřípadě nad ním pod kordonovou římsou nebo vedle výkladce.
Výstrče budou vždy řešeny k danému prostoru a domu v přiměřeném měřítku jako individuální, nikoli typové.
V nejstarších částech územích typu A. nebudou řešeny jako světelné, mohou být po dohodě druhotně nasvíceny. Nebudou zde také v exteriéru používány neonové trubice. V případě použití ve viditelné části interiéru nebudou prováděny ve výrazných barvách.

•	Mobiliář (lavičky, koše, přístřešky, stánky, reklamní sloupy, plakátovací plochy)
Bude použit podle potřeby a prostorových možností v místě obvyklého typu (viz také část Architektonické aspekty).

•	Terasy, předzahrádky
Pokud to šířka ulice nebo prostoru dovolí je možné je zde umísťovat. Nebudou budována pódia, vymezení bude co nejtransparentnější, zastřešení bude minimalizováno, možno zvážit také individuální slunečníky přiměřených velikostí a střídmých barev.
•	Zeleň
Pro tento typ prostorů jsou při určité šířce profilu typická stromořadí. Jejich styk s chodníkem, v některých případech s vozovkou bude řešen kovovou mříží nebo budou umístěny v pásu trávníku. 
•	Technické prvky
V nutných případech budou řešena s maximálním ohledem na charakter prostředí. 
12. 4.	Charakter v okolní zástavbě “nespojitých” prostorů

Obecná charakteristika

Charakterem v okolní zástavbě “nespojitých” uličních prostorů jsou míněny městské interiéry, uliční prostory vilových čtvrtí nebo území venkovského charakteru.  

•	Charakteristické pro prostředí území typu C. a D.

•	Jedná se prostory, které nejsou tvořeny souvislou blokovou zástavbou (uliční čára není souvisle obestavěná). Tyto prostory se vyskytují v méně intensivně zastavěných částech území, nebo jimi mohou být prostory obsahující solitérně stojící významné budovy nebo vilové objekty.
•	Obvykle jsou cezůry součástí zahrad či parku obklopujících solitérně stojící objekty. 
•	V nezastavěné části uliční čáry mohou být ohradní zdi, ploty, mříže nebo i zcela volný prostup.
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce.

Obecné zásady ochrany a utváření

•	Profil
V prostorech bude zachován profil s odlišením výšky vozovky a chodníků.
V případě vytváření pěších zón nebo dopravně zklidněných ulic je doporučeno minimalizovat výšku obrubníku nad vozovkou nebo je možno připustit v jedné úrovni.  
V těchto místech vstupů je možno o realizovat zpomalovací prahy provedené v pojízdné dlažbě. Za předpokladu individuálního posouzení orgány památkové péče je vhodné vytvářet, vzhledem k funkčnímu charakteru zástavby, dopravně zklidněné nebo obytné ulice, v některých případech i s jednotnou  výškou chodníků a vozovek.
•	Povrchy, vzory
Budou zásadně zachovány všechny původní dlažby nebo, pokud byly v minulosti nahrazeny živičným povrchem budou podle možností opět provedeny.
V případě nové mozaikové dlažby se doporučuje provedení v dostatečně kontrastních barevných odstínech.
Povrchy chodníků, pěšin a nebo větších pěších ploch (pokud nejsou dlážděné) budou provedeny v mlatovém povrchu. Nejsou vyloučeny ani živičné.
V individuálně posouzených případech orgány památkové péče je možné použít zámkové dlažby.
•	Parter domů a obchodní portály
Pokud se dochovaly tradiční obchodní portály budou zachovány nebo obnoveny. Pro tento typ zástavby je však jejich výskyt nepravděpodobný
•	Veřejné osvětlení
Bude v územích řešeno kopiemi historických luceren nebo v místě obvyklých svítidel. Jejich výška a umístění budou odpovídat konkrétní situaci. Podle charakteru území možno použít i variace na novější typy svítidel nebo vytvořit odvozený nový typ.  
•	Firemní a reklamní zařízení
Budou umístěna pouze na čele výkladce popřípadě nad ním pod kordonovou římsou. 
V nejstarších částech územích typu D. nebudou řešeny jako světelné, mohou být po dohodě druhotně nasvíceny. Nebudou zde také používány neonové trubice. 

•	Mobiliář (lavičky, koše, přístřešky, stánky, reklamní sloupy, plakátovací plochy)
Bude použit podle potřeby a prostorových možností v místě obvyklého typu  (viz také část Architektonické aspekty).

•	Terasy, předzahrádky
Budou realizovány v atypických situacích, které to umožňují. Typické uliční prostory nejsou pro jejich zřizování vhodné. Mohou, v případě, že neruší okolí, být součástí přední části zahrady umístěny za jejím plotem. 
•	Zeleň
Pro tento typ prostorů jsou při určité šířce profilu typická stromořadí. Jejich styk s chodníkem, v některých případech s vozovkou bude řešen kovovou mříží nebo budou umístěny v pásu trávníku. 
•	Technické prvky
V nutných případech budou řešena s maximálním ohledem na charakter prostředí. 

klasifikace  dle Prostorové chrakteristiky v jednotlivých územích
modely a representanté

Prostorová klasifikace (uspořádání prostorů)è
Jednotlivá území
(dle typů)
ê	typ 
a číslo
zóny

ê	1. 
charakter “rostlých” prostorů

	2.
 charakter “nedokončených - regulovaných” prostorů	3. 
charakter pravidelných, “regulovaných” prostorů	4.
charakter v okolní zástavbě “nespojitých” uličních prostorů	
PPR - MS	1a	Valdštejnská	Mostecká	Tomášská	horní Vlašská	
PPR - SM+ Josefov	1b	Liliová	Konviktská	Pařížská	x	
PPR - DNM	1c	Truhlářská	Soukenická	Klimentská	Nové mlýny	
PPR - HNM	1d	Vyšehradská	Žitná	Trojanova	Kateřinská 	
PPR Hradčany	1e	Kanovnická	x	x	N Baštách	
PPR - Vyšehrad	1f	Vratislavova	Vratislavova	Neklanova	Přemyslova	
Karlín	2	x	Sokolovská, 	Březinova	Pernerova	
Žižkov	3a	Husitská	Seifertova	Milíčova	x	
Vinohrady	3b	Rybalkova	Vinohradská	Šumavská	Jana Masaryka	
Nusle	4	Křesomyslova	Otakarova	Čestmírova	Bělehradská	
HorníHolešovice	5a	x	Milady Horákové	Veletržní	Strojnická	
Bubeneč	5b	Wolkerova	x	Rooseweltova	Na zátorce	
Dejvice	5c	Dejvická	x	Eliášova	Teronská	
Smíchov	6	Kartouzská	Štefánikova	Zborovská	Holečkova	
Ořechovka	7	x	x	x	Na Ořechovce	
Baba	8	Pod Paťankou	x	x	Na ostrohu	
Barrandov	9	x	x	Lumiérů	Barrandovská	
Starý Hostivař	10	Selská	x	x	Kubalova	
Straé Bohnice	11	Bohnická	x	x	Na pískovně	
Osada Rybáře	12	Povltavská	x	x	Povltavská	
Ďáblice	13	U prakánu	x	x	Dáblická	
Kralovice	14	K Uhříněvsi	x	x	K Nedvězí	

13. Definice základních typů dle významové, provozně funkční charkteristiky
13.1. Hlavní městské prostory a třídy
Veřejné prostory celoměstského významu

Obecná charakteristika

•	Tvoří základní prostorový skelet města a základ komposice vnitřního kompaktního města
•	Obvykle propojují jednotlivé části města (v případě radiálního směru vůči centru komposice) - čtvrti a jsou součástí celoměstského prostorového konceptu
•	Obvykle jsou zde přítomny architektonicky významné a representativní budovy veřejného a obchodního charakteru orientovaného na přímý styk s veřejností representativně upravený parter a často i 2.n.p.domů, navazující obchodní galerie
•	Měřítko prostorů a budov přesahuje svými parametry okolí (obvykle se jedná o prostory o šířce 20 m a více)
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce

Obecné zásady ochrany a utváření

•	Tradiční symetrická úprava uličního profilu s chodníky a vozovkou, případně střední částí pro tramvaj
•	MHD tramvaj nebo bus 
•	Pouze krátkodobé nebo  bez parkování
•	Možnost zásobování pouze pro místní potřebu, nejlépe časově omezené, odstavný pruh
•	Přístup a stanoviště taxi
•	Vysoký standart pro pěší - “promenádní chodníky”
•	Bezbariérové úpravy prostorů
•	Vysoká náročnost na architektonický výraz odpovídající prioritně charakteru prostoru
•	Vysoký standart architektonických úprav (materiály, povrchy)
•	Tradiční mozaikové chodníky, kvalitní dlažby
•	Úplné vybavení uličním mobiliářem (litinové kandelábry osvětlení, ve vhodných místech lavičky, telefonní budky...)
•	Možnost teras a předzahrádek k restauracím a kavárnám
•	Stromořadí (dovolí-li to prostorové poměry)
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce

13.2. Významné prostory a třídy města
Veřejné prostory čtvrťového  významu

Obecná charakteristika

•	Obvykle tvoří prostorový skelet částí města vymezených hlavními prostory a jsou jejich přirozenými centry 
•	Propojují jednotlivé části (celky, katastrální území) řešeného území a jsou součástí jeho základního prostorového konceptu
•	Měřítko prostorů a budov přesahuje svými parametry okolí (obvykle se jedná o prostory o šířce od 15 do 20 m )
•	Silné zastoupení obchodních aktivit orientovaných na přístup veřejnosti - využitý representativně upravený parter domů a ojediněle i 2.n.p.
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce

Obecné zásady ochrany a utváření

•	Tradiční symetrická úprava uličního profilu s chodníky a vozovkou, případně střední částí pro tramvaj
•	MHD tramvaj nebo bus - minibus (dovolí-li to prostorové poměry)
•	pouze krátkodobé nebo  bez parkování
•	Zajištění standartu pro komerční aktivity
•	Možnost zásobování pouze pro místní potřebu, nejlépe časově omezené, odstavný pruh
•	Vysoký standart pro pěší 
•	Bezbariérové úpravy prostorů
•	Tradiční mozaikové chodníky, kvalitní dlažby
•	Vybavení uličním mobiliářem (litinové kandelábry osvětlení, telefonní budky...)
•	Možnost teras a předzahrádek k restauracím a kavárnám
•	Stromořadí (dovolí-li to prostorové poměry)

13.3. Doplňující prostory města
Veřejné prostory lokálního významu

Obecná charakteristika

•	Prostorovými parametry tvoří obecný základ obrazu městského prostoru
•	Často jsou svým charakterem lokálními centry aktivit nejmenších prostorových jednotek území - sourodých celků
•	Okolní budovy umožňují dílčí využití parteru pro komerční účely
•	Jsou ideálními nositeli základních obchodních funkcí
•	Často vytvářejí paralelní komunikační systém k “hlavním” a “významným” prostorům města
•	Soustřeďuje se zde lokální život a měly by zajišťovat určitou intimitu hlavně v oblastech preferovaných pro bydlení 
•	Dovolí-li to prostorové poměry vybavení uličním mobiliářem 
•	Měřítko prostorů a budov nepřesahuje svými parametry okolní zástavbu (obvykle se jedná o prostory o šířce od 10 do 15 m)
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce

Obecné zásady ochrany a utváření

•	Tradiční symetrická úprava uličního profilu s chodníky a vozovkou
•	Přístup vozidel pro obsluhu a residenty
•	Možnost parkování residentů s vyhrazením míst pro nezbytnou obsluhu
•	Zaručení pěší a obytné pohody nezbytným uličním mobiliářem
•	Možnost vytváření dopravně zklidněných ulic

13.4. Intimní prostory města
Veřejné obytné prostory 

Obecná charakteristika

•	Prostorovými parametry tvoří obecný základ obrazu městského prostoru
•	Jsou nejčastěji prostředím zajišťujícím obytnou funkci v rámci jednotlivých obytných zón
•	Prostorové parametry jsou různé, nejčastěji se jedná o profil o šířce od 3 do 15m 

Obecné zásady ochrany a utváření

•	Tradiční symetrická úprava uličního profilu s chodníky a vozovkou, jen ve velmi úzkých ulicích a prostorech možno nahradit vozovku chodníkem, resp zamezit přístupu vozidel tradičními pražskými kamennými patníky, v územích s převažujícím charakterem  19. stol. a pozdější litinovými
•	Tradiční kandelábry či nástěnná litinová svítidla
•	Vstup vozidel a parkování omezeno pouze pro residenty 
•	Zajištění obytné pohody vhodným mobiliářem
•	Representativní typy  jsou uvedeny v přiložené tabulce

Provozně funkční klasifikace prostorů v jednotlivých územích
modely a representanté

Významová, provozně funkční klasifikace (vybavení prostorů)è
Jednotlivá území
(dle typů)
ê	
Typ 
a číslo
zóny

ê	A. 

hlavní městské prostory - prostory celoměstského významu	B. 

významné městské prostory - prostory čtvrťového významu	C. 

doplňující městské prostory - prostory lokálního významu	D.

intimní prostory města - obytné - klidové prostory města	
PPR - MS	1a	Mostecká, Nerudova	Karmelitská, Letenská	Valdštejnská	Všehrdova	
PPR - SM+Josefov	1b	Celetná, Karlova, Pařížská	Dlouhá, Jilská	Karoliny Světlé	Liliová	
PPR - DNM	1c	Poříč	Na Florenci	Dlážděná	U půjčovny	
PPR - HNM	1d	Vodičkova, Jindřišská, Ječná	Štěpánská, Jungmannova	Panská, V jámě, Vyšehradská	Na rybníčku	
PPR Hradčany	1e	Hradčanské nám.	Pohořelec		Na baštách	
PPR - Vyšehrad	1f	citadela	Vratislavova		Neklanova	
Karlín	2	Sokolovská	Thámova	Vítkova	Urxova	
Žižkov	3a	Seifertova	Milíčova	Řehořova	Štítného	
Vinohrady	3b	Vinohradská	Anglická
Bělehradská
Korunní	Slavíkova	Mánesova	
Nusle	4	Nuselská, Jaromírova	Křesomyslova	Sekaninova	Mojmírova	
Horní Holešovice	5a	Milady Horákové, Dukelských hrdinů	Korunovační	Kostelní	Letohradská	
Bubeneč	5b	Pod kaštany	Rooseveltova	Bubenečská		
Dejvice	5c	Jugoslávských partyzánů	Dejvická	Terronská	Eliášova	
Smíchov	6	Štefánikova	Lidická	Zborovská	Na Bělidle	
Ořechovka	7	x	Na Ořechovce	Cukrovarnicá	Klidná	
Baba	8	x	x	Matějská	Na Babě	
Barrandov	9	x	x	Lumiérů	Skalní	
Stará Hostivař	10	x	x	Chalupnická	Domkářská	
Staré Bohnice	11	x	x	Bohnická	K pískovně	
Osada Rybáře	12	x	x	x	Povltavská	
Ďáblice	13	x	x	x	Na parkánu	
Kralovice	14	x	x	K Nedvězí	Pod hradem	

14. architektonické aspekty 

Obecně

Architektonickými aspekty v rámci této práce jsou míněny ty části v utváření prostoru města, které lze popsat samostatně jako součásti spoluvytvářející jeho podobu. Dále jsou nazývány prvky. Jsou zde popsány obecnou charakteristikou a stanovením zásad jejich použití. 

Není-li určeno v zásadách jinak, je charakteristika zároveň popisem ochrany hodné podoby nebo použití prvku.

14.1. povrchy a jejich úpravy

Obecná charakteristika

Povrchy jednotlivých částí městského interiéru výrazně spolupůsobí a ovlivňují jejich podobu i atmosféru. Vhodnost použití materiálu souvisí s charakterem prostředí, typem území a utvářením konkrétní části prostoru. Významné z pohledu ochrany jsou především všechny dochované typy dlažeb. Jejich materiál, velikost i způsob skladby v daném místě silně dotváří jeho charakter. Jedná se především o území typu A., PPR, kde se dochovalo největší množství různých, i atypických druhů dlažeb, které jsou dnes již neodmyslitelně svázány s danými místy. Namnoze se jedná i zcela atypické dlažby. Pro území typu B., nejčastěji čtvrti z přelomu 19. a 20. století to platí obdobně s tím, že zde lze snáze vypozorovat určitý jednotný standard. Ten spočívá u chodníků v tradiční pražské mozaice, u vozovek opět tradičně v žulových nebo křemencových dlažbách. Pokud se jedná o území typu D. - vilové čtvrti, není situace zcela jednotná. Původně zde někde také existovaly  mozaikové chodníky, vozovky byly však již i živičné. Území typu D. - venkovského charakteru často nemají svůj jasný předobraz u chodníků a lze tedy spíše hledat vhodná řešení nenarušující jejich ráz.  
Obecně jsou kamenné dlážděné povrchy ochrany hodným řešením a proto budou zachovávány v největší možné míře. 

a) Povrchy chodníků 
Provedení povrchů chodníků je výrazným prvkem působícím silně v celkovém vyznění interiéru města. V Praze má své velmi svébytné provedení, především v podobě mozaikových dlažeb s charakteristickými vzory, které obsahují individuální řešení složitých půdorysných situací jejich nepravidelných tvarů, často velmi vtipné. Toto “malé umění na velké ploše” spoluvytváří svébytnou podobu pražského interiéru.  Přestože chodníky prošly v posledních desetiletích těžkým obdobím devastace v podobě rušení dlažeb nebo záplatování živičnými povrchy, v současnosti jsou uváděny do lepších stavů. Problémem může být spíše nová technologie, resp. tvar jednotlivých kostek, který přesným půdorysným tvarem mění výrazně vyznění celé působení dlážděné struktury. Tato technologie také omezuje možnost adaptace tradičních  vzorů na specifické místní podmínky. 

Obecné zásady ochrany a utváření

Pro území typu A. a B., v odůvodněných případech i C. a D. platí:
V místech existující mozaikové dlažby bude tento stav i vzor zachován, popřípadě při narušení doplněn. 
Zachovány budou i zajímavé vzorové anomálie.
V místech, kde mozaika existovala bude opět provedena, a to buď podle zachovaných fragmentů (někdy pod vrstvou živice), nebo existují-li, podle starších fotografií či jiných pramenů.
Pokud existují pouze fragmenty starší dlažby, především štípané, nebo její druhotné použití, materiál bude vyzvednut a nově použit. To se týká i obrubníků.
Tam, kde budou prováděny mozaikové dlažby bez znalosti předešlého stavu, nebo je nutné nové řešení vzhledem ke korekcím tvarů chodníků, budou použity v Praze obvyklé vzory, resp. jejich variace. 
Vhodné je přizpůsobení vzorů dané ploše i z pohledu její velikosti a tvaru. V některých částech především nejstarší zástavby mohou být používány, střídány vzory podle rytmu parcelace okolní zástavby. Řešení budou konzultována s orgány památkové péče.
V atypických půdorysných situacích je vhodné vzory adaptovat.
Používány budou barevně dostatečně kontrastní druhy materiálů.
V místech vjezdů do objektů bude použita pojízdná dlažba z kostek čtvercového formátu kladených do vějířů.
Mozaiková dlažba bude ukládána, pokud možno, do propustného lože.
V zásadě nebudou v dlažbě prováděny firemní nápisy nebo znaky. Případné použití bude konzultováno s orgány památkové péče.

Obdobně jako u chodníků bude postupováno u schodišť.

Pokud budou prováděny zádlažby v částech domovních průchodů nebo pasáží, nebo zpřístupněných dvorech, je vhodné použití drobnější dlažby, menších vzorů, lépe odlišných od tradičních vzorů používaných ve veřejném prostoru.

V parcích, zahradách nebo v prostředí venkovských památkových zón je možno použít kusové dlažby. Vhodné je použití mlatových povrchů.Připuštěny jsou i živičné cesty.

Nevhodné je:
Redukování vzorů na bordury.
Zvětšování měřítka vzorů.
Zadláždění nově vzniklých velkých ploch mozaikovou dlažbou.
Kombinování výrazně odlišných typů materiálů dlažeb (např. kamenné s betonovou) v jedné vymezené ploše.

b) Povrchy vozovek
Povrchy vozovek jsou v pražském prostředí tvořeny tradičně kamennou dlažbou. Tradiční typy dlažby (žulové a křemenné) jsou natolik spjaty s jednotlivými konkrétními prostory, že lze hovořit o tom, že se staly nedílnou součástí jejich podoby. Na druhé straně se asfaltový povrch začal objevovat v pražských ulicích již velmi brzy, v meziválečném období (např. Jungamannova nebo Rytířská) a je pro mnohé již spjata s konkrétním prostorem velmi silně. Obecně je problémem dlažeb vozovek základní rozpor mezi estetickým působením a některými praktickými negativními dopady. Pomineme-li aspekt z pohledu řidiče a bezpečnosti jízdy, zůstane výrazným argumentem proti použití dlažeb výrazně zvýšená hlučnost provozu a složitější údržba.

Obecné zásady ochrany a utváření

V místech dochované tradiční velké uliční dlažby nebudou odstraňovány a bude prováděna jejich údržba (ať již se jedná o dlažbu žulovou nebo křemencovou). Obdobně bude zachována její skladba a to především u atypických forem (Anenské náměstí, okolí kostela sv. Vojtěcha apod.).
Dlažba bude zachována i v místech kam nemají nebo z důvodu zklidnění dopravy nebudou mít přístup vozidla (západní část Konviktské, Stříbrná, Zlatá apod).
Plochy vozovek budou celoplošně zadlážděny jedním materiálem, nebudou používány různé druhy.
V místech, kde to provozní důvody vyžadují může být použita živice (z důvodu bezpečnosti, hluku nebo přenosu vibrací).
Obdobně v prostorech s převahou novodobé zástavby (především meziválečné) nebo s nimiž je živičný povrch již dlouhodobě v povědomí spojen.

c) Povrchy ostatních ploch

V případech zřizování pěších zón nebo dopravně zklidněných ulic, resp. různých forem retardérů v podobě prahů, zvýšených přechodů pro chodce, ostrůvků nebo pojízdných “lavic”, budou povrchy řešeny atypicky s použitím drobné pojízdné  dlažby v místech pojezdu vozidel. U prahů může být na jejich hranách použito kaskádově uspořádaných tradičních obrubníků. Tato řešení budou individuálně reagovat na konkrétní situace a budou konzultována s orgány památkové péče.
K ostatním plochám lze řadit zbytková místa jakými jsou např. samostatné plochy pro odstav vozidel a travnaté plochy, zbytkové plochy v územích venkovského charakteru, kde je jejich rejstřík větší a souvisí s plochami návsí, otevřených dvorů apod.

Obecné zásady ochrany a utváření

Plochy náměstí, resp. rozšíření uličních prostorů využívaných především pro pěší mohou být řešeny atypicky (viz poznámka o nevhodnosti použití mozaikové dlažby na větších plochách).

14. 2. obchodní portály 

Obecná charakteristika

Obchodní portály a vstupy do domů jsou velmi důležitým prvkem interiéru města, především v jeho uličních projevech. Jejich řešení souvisí s úrovní parteru vůči niveletě chodníku a s vlastní typologií daných domů. Autentických, především z přelomu 19. a 20. století (historizujících forem) mnoho zmizelo neúprosnou likvidací, často související s neschopností odborné opravy, někdy však také s puristickými názory na obnovu průčelí, resp. odmítáním historismu obecně. Obdobně zmizely četné výkladce z období funkcionalismu. Jiné mizejí i v dnešní době nezhodnoceny pro svou relativní novodobost (60tá léta), další pod velkým a dynamickým tlakem komerčních zájmů posledních deseti let. S postupující dobou a odstupem od pozdějších architektonických projevů nabývají na hodnotě i řešení portálů poválečných. Obchodní portál, tím že je záležitostí účelovou (podobně jako zařízení interiéru)  a součástí často z pohledu města krátkodobého využití související s funkcí komerčního prostoru, často zaniká s ní. O to více je nutné ochraňovat dosud existující a pojmenovávat kvalitu nových.
Nejcennější jsou portály vzniklé současně s průčelím domu. Ale i některé sekundárně vytvořené mají velmi vysokou kvalitu.
Vývoj obchodních portálů, resp. výkladců je velmi dlouhý a zaznamenal některé vývojové fáze. Všechny jsou v určité podobě dnes přítomny. Nejstarší jsou ty, které uzavíraly zaklenuté prostory s dřevnicemi. Otevřeny vytvořily vstup a zároveň sloužily jako vývěsní štíty. Další výraznou etapou byl model známý u nás v podobě pocházející z 19. století, která se namnoze zachovala a byla také sekundárně používána na objektech starších. Jedná se o předsazený portál před líc průčelí, nejčastěji dřevěné konstrukce, často přetvářející stavební podstatu (především u starších domů), za účelem zvětšení ploch výkladců. Novodobá forma založená na uvedeném uvolnění parteru díky novým konstrukčním možnostem vytváří možnost zcela prosklených ploch a velkých výkladců umožňujících přímý a úplný visuální vztah z celým vnitřním prostorem parteru domů, resp. naopak visuální propojení z předstupujícím uličním prostorem.
Jsou realizovány z různých materiálů, buď stylově jednotné nebo komplementární, někdy i kontrastní k domovnímu průčelí. Jejich výška je především v intensivně využívaných částech centra  města přes i 2n.p.
Svébytnou situaci representují úpravy obchodních parterů domů z období, kdy byly odstraňovány předsazené dřevěné portály, výkladce a byla obnažena stavební podstata parteru domů. Ta namnoze neodpovídala kvalitě vyšších částí průčelí nebo byl jejich dekor destruován nenahrazen jinou kvalitou.
Svébytná situace nastává v případě, v pražských podmínkách nikoli příliš častá, kdy jsou portály součástí loubí, nebo novodoběji pasáží, resp. obchodních galerií. Někdy nalézáme i samostatné výkladce na slepých, zpravidla štítových stěnách.
Součástí portálů je většinou i plocha pro firemní označení, původně malované, v pozdějších fázích často provedena plasticky a osvětlena nebo prosvětlena.
Někdy jsou integrovány výsuvné mříže, častěji vlnité rolety. Mohou být doplněny i výklopnou plátěnou markýzou chránící zboží proti slunci.
Vstupy jsou z úrovně chodníku přímo do komerčních prostorů, výjimečně řešeny ze společného závětří s hlavním domovním vstupem.
Některé obchodní portály a výkladce se vyznačují velkou estetickou hodnotou a řemeslnou kvalitou především truhlářskou a zámečnickou. 
Obdobně související vstupy do domů, jsou obvykle representativní součástí parteru, někdy integrovány do obchodních portálů. Často jsou také provedeny na vysoké úrovni architektonické i řemeslné, v relaci k provedení celého domovního průčelí, neboť representují svým způsobem celý objekt. 

Obecné zásady ochrany a utváření

Je nezbytně nutné ochraňovat veškeré hodnotné obchodní portály ze všech období jejich vzniku včetně jejich detailů (truhlářských, řezbářských nebo zámečnických). Je třeba ochraňovat i výjimečné velmi hodnotné písmomalířské detaily, leptaná skla apod. Zvláště cenná a dnes již vzácná jsou soustředění portálů jednoho typu (např. průchod mezi Havelským trhem a Kožnou ulicí). 
U některých případů stačí pro záchranu repase nebo doplnění vadných částí.
V některých případech je vhodné provedení repliky v dané stylu, či pokud existují, podle dochovaných podkladů.
Dále je nutné pojmenovat kvalitu, která má dnes i velmi novodobé projevy. 

14.3. osvětlení 

Charakteristika

Umělé osvětlení je výraznou součástí interiéru města. Především veřejné osvětlení spoluvytváří velmi účinně jeho atmosféru. Nejedná se však pouze o pouliční osvětlení zajišťující provoz města. V současné době se objevuje čím dále více světelných zdrojů, resp. osvětlených nebo svítících objektů. Většinou jsou součástí reklamy nebo informačních systémů. Poměrně novodobým prvkem je použití osvětlení průčelí jinak svojí architekturou řadového objektu z důvodu podpoření jeho funkce (bankovní domy, obchodní domy apod.). 
Specifickou formou je osvětlování významných architektur. Tato oblast je dokonce v některých zemích součástí dramaturgicky komponovaných představení.  
Nové a výkonné typy svítidel umožňují zvyšovat hladinu světla natolik, že je možné hovořit (podobně jako v astronomii) o určitém světelném znečištění. To je patrné v přesvětlování výkladců a reklamních zařízení, stejně jako průčelí domů. Má to dopad i do celkových panoramatických pohledů na město, kde určité oblasti přesvětlují prostor a potlačují působení vlastních, též osvětlovaných  dominant města. Dokonce i prostor řeky je čím dál více v noci osvětlován turistickými loděmi, které sobecky přisvětlují okolní břehy jako exponáty. Výsledkem je stálé zvyšování intensity světla v městském interiéru. Paradoxně se tak tma, resp. přiměřená hladina osvětlení stává vzácnější hodnotou. Věc souvisí s pojímáním, především historických částí města, jako kulis. Dynamika světelných hladin, od exponovaných objektů nebo prostorů, až po vytváření vzájemně oddělených intimních míst v ulici osvícených - vytvořených “pražskou lucernou”  je součástí ducha místa, spoludotváří jeho poetickou atmosféru plnou tajemství. Tato dynamika může prohloubit, resp. narušit  noční podobu, plasticitu města. Střídání různých intensit světla je tedy věcí velmi uvážené koncepce založené na pochopení principu působení určitého městského prostoru. Z toho vyplývá jeho svázanost s konkrétními lokalitami i prostory. 
Obdobně je výrazným prvkem kvalita (rozptýlené, bodové, lasery apod.) a barva použitého světla.
Nejdůležitějším prvkem  je osvětlení veřejné. Jeho svítidla dotvářejí podobu interiéru města, rytmizují jeho uliční prostor, vymezují významné prostory, a to ve dne. Mohou být sjednocujícím prvkem městského interiéru, určitých území nebo významných tras. 

Obecné zásady ochrany a utváření

Všechny typy dochovaných historických svítidel budou zachovány a restaurovány.
V památkových reservacích a zónách je tedy nutné je řešit vhodným  typem lamp. Vhodnost je dána tvarovým řešením, měřítkem a kvalitou světla.
Pro nejstarší historická období se ustálilo a nadále bude vhodné používání kopií historických luceren polygonálního typu jak na konzoli tak kandelábry.
Pro významné prostory popsané v charakteristice budou používány vysoké závěsné typy. Na zcela výjimečná místa lze navrátit víceramenné, slavnostně působící  kandelábry s figurální dekorací (např. Senovážné náměstí, Petrské náměstí apod.).
Pro některé specifické prostory by bylo vhodné vytvořit opět individuální svébytná svítidla, nikoli nutně historizující (Zlatý kříž, Staroměstský okruh apod.).
Podle typu území by bylo vhodné nahradit neestetické a utilitární, často převýšené svítilny dobově tvarovanými novými svítilnami. 
Pro zóny venkovského charakteru je třeba použít adekvátních svítilen drobnějšího měřítka neokázalých forem. 
Obdobně pro průchody a pasáže.
V nutných případech možno požít na protějších průčelích zvěšené svítilny.

14.4. zeleň 

Charakteristika

V městském interiéru hraje významnou roli uliční stromová zeleň. Její ochrany hodná přítomnost je ovlivněna typem území. V nejstarších historických částech území, především typu A. vlastně historicky stromová zeleň nebyla přítomna. Do obrazu interiéru vstoupila spíš v podobě solitérních stromů nebo jako doprovod řeky. Naopak v urbanistické koncepci území vznikajících koncem 19. století měla, území typu B., pod vlivem hygienistických vizí této doby, má silné místo. Ať již zakládáním veřejných parků, tak především v uličním prostoru byla vysazována stromořadí. Obdobně je součástí centrálních náměstí.
Ve vilových čtvrtích, území typu C. je přítomna stromová zeleň ve dvojí podobě. Jako samozřejmá součást zahrad, ale také jako součást hlavních komunikačních páteří území.
V územích typu D., venkovského charakteru se zeleň vyskytuje ve všech podobách, od stromové, přes keře, až po četné travnaté plochy. Má více přírodní charakter, nenalézá jasné typologické umístění, vyjma okolí kostelů a na návsích.
Stromy v uličním interiéru jsou umístěny vždy v úrovni terénu a  především na hranách chodníků. Podle povahy území jsou okolí kmenů buď řešeny více, či méně zdobnou mříží, kulatého, nebo čtvercového půdorysu, nebo je pouze v určitém odstupu vydlážděn lem a zbytek je zatravněn (překvapivě také situace Pařížské třídy).
Keřové patro je komplikovanou součástí interiéru pro svou neprostupnost, složitou údržbu okolí, ale především vytváření nepřehledných situací. Positivně se naopak uplatňuje při optickém vymezování prostorů.
Sympatickým prvkem je zleň popínavá. Nalézáme ji na slepých zdech, štítech domů, ale i domovních průčelích. 
Květinová zeleň byla tradičně součástí staropražských oken do doby jejich modernizace. Pro pracnou údržbu a velkou zranitelnost jsou osazována na méně přístupná chráněná místa. 

Obecné zásady ochrany a utváření

Veškerá kvalitní zeleň v současné době existující v souladu s prostředím (viz charakteristika) bude zachována a chráněna a obnovována. 
Na místech, kde to je v souladu s jejich charakterem bude dále doplňována.
Stromová zeleň bude obnovována souladu s typem území, resp. prostorovou charakteristikou konkrétního místa.
Pro nejstarší části historického území typu A., především v úzkých uličních prostorech (“rostlého typu” nebo “nedokončených regulovaných”) je možné uvažovat pouze se solitérními stromy, ev. skupinami umístěnými ve vhodných místech.
V širších uličních prostorech, nejčastěji vzniklých na základě regulace přelomu 19. a 20. století, budou, pokud technické podmínky podzemních sítí umožní, obnovována stromořadí. Při výměně sítí bude v mezích možností dbáno na vytvoření dostatečného prostoru pro výsadbu stromů.
Individuální řešení výsadby stromů budou volena ve specifických prostorových podmínkách, obdobně jako ve v územích typu D.,  venkovského charakteru.tato řešení budou konzultována s orgány památkové ochrany.
Budou ochraňována, doplňována a obnovována i stromořadí v na významnějších komunikacích území typu C. - vilových čtvrtí.
Stromy budou zásadně vysazovány v úrovni chodníku, resp. vozovky.
Úprava  jejich okolí bude odpovídat charakteru území, resp. daného místa. V nejstarších částech území typu A. se mohou umístit stromy i tradičně do plochy vozovky (Kampa, Velkopřevorské náměstí apod.). Pro území typu A. a B. je vhodné použití kopií zdobných mříží, v méně exponovaných místech (nižšího stavebního standardu v územích typu B.) mohou být prováděny zjednodušené formy mříží. V územích typu C. mohou být stromy vysazeny v často se vyskytujícím pásu trávníku mezi chodníkem  a  vozovkou. V případě okolních živičných povrchů budou lemovány řadou dlažebních kostek nebo vymezením nízkým betonovým nebo kovovým obrubníkem. 
Při obnovovaných výsadbách bude zachována v místě charakteristická sortimentní struktura.
Obnova zeleně, především parků a zahrad by měly být založena na uměleckohistorickém a dendrologickém průzkumu. Druhová skladby bude konzultována s orgány památkové péče.
Nevhodné je umístění stromů do útvarů nad úrovní chodníku.
Keře nebudou umísťovány tak aby bránily přirozeným pohledům v uličním prostoru, naopak mohou vhodně oddělovat intimnější místa.

14.5. zařízení pro informace, reklamu a propagaci

Obecná charakteristika prvků a jejich současného použití

Tato zařízení jsou širokým pojmem s mnoha formami projevu, čím dál více ovlivňující podobu interiéru města, především v jeho centrálních, turistických a obecně silně  komerčně využívaných částech. Spoluvytváří podobu městského interiéru. Postupně jej zaplňují enormním množstvím informací a znaků, které často působí agresivně na podobu prostředí. V konkurenčním boji je reklama nástrojem. 
Je zřejmé, že se stále objevuje snaha po zvětšování měřítka (nikoli pouze rozměru, ale i měřítka zobrazení - velké zvětšování detailů, které upoutává pozornost), zvýrazňuje se barevnost a narůstá intenzita osvětlení těchto zařízení. 
Také je zřejmé, že míra působení reklamy a její hodnocení jsou odlišné podle typu území či konkrétního prostoru. Je třeba připustit, že tato zařízení jsou i charakteristickou součástí některých lokalit (velkoměstské bulváry, noční světla města). Často však živelné hromadění reklamních prvků bez sjednocujících prvků (rozměr, barva, poloha) způsobuje neestetický a ve svém, důsledku nepřehledný chaos, který přehlušuje samotné vyznění prostorů nebo jejich architektur. V některých formách umístění reklamních zařízení degraduje i vlastní komposici jednotlivých průčelí. 
Nejbolestivěji dopadá působení na prostředí nejstarších historických částí města.
Množství různých forem reklamy zabraňuje často podélným průhledům a do jisté míry i prostupnosti uličních prostorů. Velmi rušivě působí vizuální kontakt s významnými  budovami.
Plakátovací plochy byly dříve tradiční součástí interiéru města. Plnily nejen reklamní roli, ale také byly jakousi jeho úřední deskou a do značné míry společensko-kulturními informacemi. Zaplňovaly slepá místa ve městě. Měřítko plakátů odpovídalo předpokládané pozorovací distanci, která se rovnala v horizontu chodce maximálně vzdálenosti šířky chodníku. Tím bylo dáno i jejich poměrně drobné měřítko a celek působil jako drobná barevná mozaika. Tento v Praze typický projev se postupně vytratil a nebyl prakticky nahrazen. Objevily se však nové formy zařízení pro informace, jimiž jsou přístřešky na zastávkách městské dopravy, stěny novinových kiosků a nebo i zvláštní panely, reklamní či plakátovací sloupy umístěné v ploše chodníků.
Nevhodnou formou komerční propagace jsou různé stojky a panely často připoutávané k různým sloupům a zábradlím. Navíc ohrožují provoz pěších, především slabozrakých.
Prostředí ovlivňuje negativně “spontánní” forma plakátování, která využívá všech k tomu vhodných příležitostí (sokly lamp, technická zařízení, slepé výlohy apod.).
Velmi nízkou estetickou úroveň mají betonové sloupy pro vylepování plakátů, zcela nevhodné do historického prostředí.
Velkoplošné reklamy jsou v památkových reservacích a památkových zónách vyloučeny, avšak přesto přítomny v případech stavebních ohrazení či zakrytí lešení. Vzhledem k velké stavební aktivitě, především na průčelích domů, jsou takto v interiéru města “stále” přítomny.
Reklamy na slepých štítových stěnách mají v určitém typu pražského prostředí jistou tradici (např. známé reklamy Baťa). Byly vlastně předchůdci velkoplošných reklam.
Nátřešní  reklamy, různé formy světelné reklamy (některé dokonce s přerušovaným světlem) a neonové nápisy a reklamy či firemní označení jsou zastoupeny především  ve významných komerčních prostorech města.
Velmi nevhodnou formou jsou textilní převěsy přes ulice.

Obecné zásady použití prvků

Obecné zásady jsou součástí obecně závazné vyhlášky Prahy o Obecných technických požadavcích na výstavbu v  hl. m. Praze - čl. 60.

Většina zařízení jsou obecně nevhodná pro nejstarší části území typu A., C. - vilové čtvrti a D. území venkovského charakteru. 
Umístění těchto zařízení nesmí rušit celkový vzhled interiéru města svou formou, vzájemným nesouladem měřítek, barev, intensity světla nebo osvětlení, kmitajícím nebo přerušovaným světlem, dezorientací (ztráta přehlednosti, nebezpeční oslnění, mobilní lasery) a zabraňovat provozu a pohybu pěších.
V místech spolupůsobení většího počtu reklamních a firemních zařízení je nutno zajistit jejich vzájemný soulad.
Zařízení nebudou umísťovány na významných kultovních a památných stavbách, ani v jejich bezprostředním visuálním kontaktu.
V zásadě by neměly být umísťovány na nemovitých kulturních památkách, pokud se nejedná o památky moderní architektury jejíž součástí byly původně.
Nesmí narušovat architektonické působení uličních průčelí ani jejich hodnotných detailů.
V případě umístění nástřešních zařízení nesmí přesahovat hřeben střechy. Při tom musí být vzata v úvahu absolutní výška objektu, aby nedošlo k narušení panoramatických hodnot území.

14.6. mobiliář a drobná architektura

Obecná charakteristika prvků a jejich současného použití

Nedílnou součástí interiéru města je městský mobiliář a drobná architektura. Na  jejich vkusném provedení závisí do značné celkové vyznění prostorů. Má však také velmi užitkovou roli. Lze je rozdělit na prvky náležející městu, které jsou nedílnou a funkční či estetickou součástí veřejného prostoru a prvky sloužící ponejvíce soukromým, komerčním aktivitám.
Veškeré prvky, především prvně jmenované by měly mít vysokou kvalitu provedení, především v územích požívajících památkové ochrany. Svým charakterem by mu měly odpovídat. 
Kvalitní provedení je vizitkou města, ale i součástí jeho identity. V Praze, především historické jsou tyto prvky někdy i hodnotnými estetickými díly (mříže, svítidla na mostech, nábřežní zábradlí apod.) a jsou tedy předmětem jejich ochrany.
Naopak v některých případech postrádají potřebnou kvalitu a jsou rušivými elementy (nosiče trolejí, některé formy především novodobých laviček a odpadkových košů, utilitární trubková zábradlí, některé nádoby na mobilní zeleň, ale i některé formy zcela utilitárních a brutálních svítidel, v kontextu historické architektury dosti nevzhledné telefonní budky a taxametry, apod.).
Často velmi problematický je mobiliář používaný pro soukromé komerční aktivity. 
Komerční dynamika města, zvláště v jeho historickém centru, hledá stále nové prostory. V případě restauračních zařízení se jedná o rozšíření prostoru vnitřního do prostoru ulice v obdobě uličních teras a předzahrádek. Praha si nevytvořila typologicky a esteticky jednotný model těchto teras, předzahrádek jako některá jiná evropská města, především latinského světa. Tyto zahrádky také z důvodu typologie uličního prostoru, resp. šířky chodníků, nejčastěji nejsou přímým pokračováním vlastního provozního prostoru v domě, ale samostatnými útvary vyžadujícími realizaci části provozu vně objektů (výčepní pulty, office, pokladní pulty). To klade velké nároky na jejich estetickou úpravu a úroveň i technické provedení. Z uvedených prostorových důvodů jsou realizovány na místech náměstí či plácků (s výjimkou hlavních městských prostorů jimiž je např. Václavské náměstí, Příkopy, Pařížská třída apod.), kde je klasický model přímého rozšíření z prostorových poměrů možný. Vlastní realizace jsou často prostředí dosti cizorodé. Problémem je tendence ohrazování prostorů, často ne dosti transparentním způsobem. Vznikají tak hmotné útvary v prostoru často velkých ohrádek, namísto aby zde visuálně působil pouze lehký a drobný kavárenský nábytek. Tyto terasy jsou namnoze příležitostí pro reklamu v podobě firemních tabulí, pergol a slunečníků.
Pouliční stánky jsou do jisté míry tradičním prvkem městského interiéru. Nikoli však ve všech území a také nikoli s jakýmkoli sortimentem. Tradiční, možno říci vhodné, jsou novinové stánky, květinové stánky a pouze výjimečně (např. pro prostor Václavského náměstí) s vybraným druhem potravin, resp. jako občerstvení. Tato funkce je opodstatnitelná také v místech soustředěné městské rekreace, zpravidla ve větší  veřejných parcích. V některých případech mohou být spojeny s turistickým ruchem, ale spíše nežli komerčním způsobem by měly sloužit jako informační minicentra.
Drobné zařizovací prvky městského interiéru jsou jednak jeho nutnou složkou, jednak určitým bohatstvím minulosti. Jednou z výrazných forem jsou patníky, ať již solitérní nebo nárožní. V Praze se dochovaly velmi různorodé a jedinečné kusy, které jsou svázány s konkrétními místy. V některých případech mají i skulpturální a figurální formu.
Jsou však také prvkem, jehož potřeba použití se zvětšuje neboť potřeba vyhrazení určitých ploch pro pěší je vlivem tlaku dopravy čím dále větší. Oblibu získávají i mobilní podoby patníků, které umožňují selekci vstupu do vyhrazených ploch (ať již teleskopické formy nebo sklopné). 
Vhodným řešením je jednotná forma těchto prvků pro určitá jednotně se projevující území.
Obdobně jsou ve městě potřebné stabilní zábrany ve formě zábradlí. Nábřežní zábradlí skýtají pestrý obraz kvalitních řešení tohoto prvku. Jedná se také o litinové mříže, z nichž některé jsou významnými výtvarnými artefakty (např. mříž kolem rotundy sv. Kříže od J. Mánesa).
V městském interiéru se dochovaly zbytky městských studen. Tyto studny jsou místy osazeny pumpami nebo mřížemi, často hodnotné řemeslné práce. Jsou historií města a jako takové budou chráněny. 
V městském interiéru existuje určitý počet kašen a fontán a novodobých prameníků a pítek. Vzhledem k tomu, že jak známo v je Praze vodní prvek v uličním prostoru poměrně vzácný, je třeba ochraňovat stávající a pokusit se překonat složitosti související se zřizováním nových. Ty často souvisejí s tradičně pojímaným klimatem, které zkracuje formu jejich používání, ale možná také pramení ze závazku jejich údržby. 
Vzhledem ke stále se zhoršujícímu stavu životního prostředí v ulicích města je vodní prvek praktický i psychologickým zlepšením situace, tím spíše, že klimatické změny poslední dobou přinášejí extrémní letní situace podobné místům v nichž byly vždy vodní prvky automatickou součástí města.
Významnou součástí interiéru města jsou jeho výtvarné prvky. Ať již se jedná o umělecká díla (především sochařská), nebo uměleckořemeslné prvky. 
Dopravní značení je součástí městského interiéru stejně jako doprava sama. Tak jak se intensifikuje, zvětšuje se počet informací, příkazů a restrikcí - značek. V některých případech dochází, především v úzkých uličních prostorech historických částí města k jejich kumulacím, které nejen množstvím, ale svými rozměry a umístěním velmi narušují působení prostoru. Bude vhodné ve spolupráci s Policií ČR prověřit, způsob, nutnost a četnost jeho rozmístění.
Obdobně složitá je i situace horizontálního značení, které použito na tradiční dlažbě působí někdy velmi rušivě (především zebry vymezující nepřístupná místa).

Obecné zásady ochrany a použití prvků

Mobiliář a drobná architektura jako součást města

Lavičky
V územích typu A. a B, především z období přelomu 19. A 20 století je vhodné používat kopie pražských historických litinových laviček v tmavě zelené barvě.
Ve specifických situacích je možné individuální řešení s ohledem na konkrétní místo. 
V územích typu C., vilových čtvrtích možno použít modifikovaných typů. Doporučeno je však nekombinovat různé typy v jednom prostředí.
V územích typu D. venkovského charakteru je vhodné použití neokázalých,ne zdobných  forem z méně náročných materiálů.
Obecně je vhodnější do parků a parčíků použití mobilních laviček oproti stabilním z důvodů sezónních. Naopak v městském uličním prostředí, na nábřežích apod. mohou být ukotveny.
Typologie laviček by měly odpovídat  danému prostředí (míní se míra záklonu sedící postavy). Do městského prostředí jsou vhodnější pro vzpřímené sezení, do parků je možno používat pohodlnější.
Není vhodné budování robustních stabilních laviček v ploše chodníku, ani jako součást osazení stromů, nebo jako záminka k jejich vyvýšenému umístění.
Naopak je vhodné, v klidných místech (nikoli v uličním prostoru, ale spíše v zákoutích nebo některých prostorech vzniklých odstoupením uliční čáry zástavby) kde to situace dovolí vytvářet lavičky kolem vzrostlých solitérně stojících stromů pro umožnění klidného odpočinku.

Odpadkové koše
Lze koše používat různých typů, není však vhodné je spojovat s posezením nebo vymezením vysazených stromů. 

Přístřešky u stanic hromadné dopravy
Používané přístřešky od fy Decaux jsou v zásadě vyhovující pro uliční prostory jimiž je vedena tramvajová doprava v chráněných územích. Je však nutné individuálně zvažovat jejich umístění vůči konkrétním místům.

Patníky
Pro zamezení neoprávněného vstupu vozidel budou používány různé formy patníků
Veškeré dochované historické patníky budou zachovány.
Nedoporučuje se jejich přemísťování, neboť jejich výraznější formy jsou spojeny s tradičním místem.
Patníky mohou být stabilní kamenné, kovové nebo mobilní. 
Doporučuje se omezit počet nových patníků na nezbytné minimum.

Kašny a fontánky
Stávající kašny a fontány budou zachovávány a ty, které nejsou funkční budou zprovozněny a provozovány celou dobu, kdy to klimatické podmínky dovolí.
Na vhodných místech budou zřizovány další. Jejich řešení bude konzultováno s orgány  památkové ochrany.

Studny a pumpy
Existující  studny a pumpy budou v plném rozsahu zachovány. 
Podle technických možností budou uváděny do provozu.

Pramenníky a pítka
Existující pramenníky a pítka budou zachovány.
Na vhodných místech je možné zřizovat další. 
Jejich řešení by mělo odpovídat danému prostředí a mělo by být předmětem výtvarného návrhu s důrazem na vysokou kvalitu návrhu i provedení.

Výtvarné prvky (skulptury, okrasné mříže a oplocení, busty, pamětní desky nebo jiné formy památečných připomínek)
Veškeré hodnotné výtvarné prvky budou zachovány. Úprava jejich okolí bude  respektovat jejich působení v prostoru.

Mobiliář a drobná architektura jako součást soukromých komerčních aktivit

Terasy a předzahrádky
Budou zřizovány zásadně jen jako sezónní.
Jejich umístění nebude bránit provozu ani pohledovým hodnotám daného místa.
Optimální je řešení bez výrazného vymezení, transparentním provedením s možností přiměřeného použití prvků zeleně.
Bude používán subtilní mobiliář.

Pergoly
Nebudou používány pergoly měřítkově neodpovídající danému místu.
Barevnost pergol bude střídmá bez výrazných firemních a reklamních symbolů.

Slunečníky
Používané slunečníky budou počtem a měřítkem přiměřené danému místu.
Barevnost slunečníků bude střídmá bez výrazných firemních a reklamních symbolů. 

Markýzy
Markýzy budou používány ploché, zásadně mobilní (svinutelné). 
Nevhodné jsou půlkulovité a stabilní.
Barevnost markýz bude střídmá bez výrazných firemních a reklamních symbolů.
Markýzy budou umístěny v dostatečné výšce tak, aby neomezovaly okolní pěší provoz.

14. 7. technické prvky 

Charakteristika

Městský interiér je čím dál více zaplňován technickými prvky. Jedná se především o troleje, jejich nosiče a ukotvení, různé poklopy, satelitní antény a antény mobilních sítí, trafostanice, parkovací taxametry, telefonní budky, kamerové systémy, různé formy informačních systémů, semafory apod.
Často tyto technické prvky narušují, především v historických částech území, jejich ráz. Při tom některé prvky mohou být v některých případech umístěny citlivěji.

Obecné zásady ochrany a použití prvků

Nosiče trolejí nebudou řešeny pouze utilitárními stožáry, ale podobnou formou jako v místě obvyklá svítidla.
Satelitní antény nebudou umísťovány viditelně na uličních průčelích.
Antény mobilních sítí telefonů nebudou umísťovány na památkových objektech a významných budovách.
Kamerové systém, soukromé budou umísťovány s ohledem ke kvalitě průčelí.
Pokud to situace dovolí nebudou v územích žádná vzdušná vedení.

15. závěr a doporučení dalšího postupu

Výstupem navazujícím na tuto práci mohou být zásady pro konkrétní řešení v ad hoc případech, metodické detailní  rozpracování problematik jednotlivých prvků (některé již v souběhu vznikly a vznikají), použití systému klasifikace a modelových situací ke zpracování analyticko regulačních popisů, prohloubení popsaných zásad pro potřeby konkrétních území nebo jejich částí do podoby regulačních plánů a s nimi spojených obecně závazných vyhlášek.