Rozhovor s režisérkou a spoluautorkou scénáře Obrazů z francouzské revoluce Hanou Burešovou:

Jak váš projekt vznikal a koho jste přizvali ke spolupráci?
První verzi scénáře jsme se  Štěpánem Otčenáškem, dramaturgem divadla, připravovali půl roku, na druhé se spolu s námi podílel dramatik Jan Vedral. Pětileté období Francouzské revoluce je nesmírně dramaticky obsáhlé, vzpomeňme jen, kolik existuje divadelních her, povídek či románů Iátkově z něho čerpajících. Většina však sleduje až závěr revoluce, zatímco my jsme chtěli zachytit významné i okrajové okamžiky od jejích slavných počátků až k hořkým koncům.
Postavu Robespierra, jehož životní drama je úzce spjato s dramatem celé Revoluce, hraje Miroslav Táborský, roli Figara, průvodce a komentátora inscenace, Jan Vondráček. V dalších zhruba sto rolích se představí celý soubor Divadla v Dlouhé, například v roli Dantona Miroslav Hanuš, jako Král Vlastimil Zavřel, Královna Ilona Svobodová, Kat Sanson Jiří Wohanka, Charlotta Cordayová Klára Sedláčková, Marat Martin Matejka a další. Výtvarníkem scény, představující divadlo Comédie Francaise, je Karel Glogr, masky a kostýmy vytvořila Samiha Malehová. Výrazný podíl na inscenaci má hudba, a to jak scénická hudba Milana Potočka, tak živě hrané a zpívané písně z doby Revoluce a množství citací z děl slavných klasiků.

Proč jste si vybrali právě Francouzskou revoluci?
Nestavíme na repertoár problematiku Francouzské revoluce kvůli nějakému výročí, spíše proto, že nás zajímá již drahnou dobu nejen pro svou dramatičnost a divadelnost, ale i pro filosofické a etické, lidské a společenské otázky i analogie s našimi dějinnými zkušenostmi, které z ní vyplývají. Málokdo se občas netrápí pomyšlením na budoucnost, a to nejen svou,  k těmto myšlenkám se nutně přidružují i vzpomínky na minulost, bilancování ztrát a nálezů. A možná proto, že stojíme na prahu nového tisíciletí, tak slibně a zároveň hrůzně se rýsujícího na obzoru, dotkli jsme se nyní i vzpomínek na Francouzskou revoluci, která v mnoha směrech odstartovala novodobé - i děsivé, i krásné - dějiny lidí.
 
Inscenace je technicky velmi náročná...
Nebylo jednoduché v poměrně krátké době s našimi technickými a finančními možnostmi vypravit a nazkoušet tak objemnou záležitost. Na inscenaci se vedle celého hereckého souboru podílejí s maximálním nasazením všichni techničtí pracovníci. Během představení přibližně čtyřicetkrát sjede či vyjede některá ze čtyř opon, osvětlovač provede zhruba 350 světelných změn, zvukaři pouští hudbu a zvuky ze dvou plných minidisků. Někteří z herců se převlékají až osmnáctkrát - v těsném zákulisí se odehrává takřka "boj muže proti muži", aby měl každý herec ve správné chvíli na sobě správný kostým či paruku a na jeviště přinesl tu pravou ze tří set rekvizit.

Jakou další inscenaci připravujete?
Právě pracuji na přípravě inscenace Soudné sestry podle oblíbené knihy Terryho Pratchetta. Doufejme, že půjde o technicky jednodušší záležitost, i když i zde vystupují vedle čarodějnic, šašků, démonů a zlých vévodů "mnozí další efektové"...

Co dalšího ještě do konce sezóny v Divadle v Dlouhé uvidíme?
Nedávno jsme v obnovené premiéře uvedli proslavenou inscenaci J. A. Pitínského Sestra Úzkost. V lednu oslavíme stou reprízu dnes již legendárního představení Kdyby prase mělo křídla. Režisér Jan Borna začal zkoušet vlastní dramatizaci knihy Svatopluka Čecha Epochální výlet pana Broučka do XV. století v titulní roli s Arnoštem Goldflamem. Premiéru plánujeme už na začátek února. Koncem dubna by měla mít premiéru inscenace Soudné sestry. A v závěru sezóny u nás bude znovu zkoušet Arnošt Goldflam, tentokrát jako autor úpravy a režisér hry Ladislava Klímy a Arnošta Dvořáka Matěj Poctivý. Mimo to na jaro připravujeme 4. ročník festivalu pro děti a jejich dospělé Dítě v Dlouhé. Tam budou mít diváci příležitost vidět nejlepší inscenace mimopražských divadel pro děti a mládež.