Stavby oceněné a stavby pro město nezbytné

Rozhovor s pražským primátorem Janem Kaslem

V minulých dnech jste ocenil celkem 15 staveb. V deseti případech se jedná o rekonstrukce historických objektů a o pět oceněných novostaveb. Proč právě tyto?
“Na konci století se objevilo mnoho různých žebříčků a já jsem nechtěl v tomto případě ani tolik hodnotit stavbu a vůči stavbě b, ale souborně se vyjádřit k novostavbám a rekonstrukcím, které v obrazu města působí více než jenom svou architekturou. Proto jsou mezi oceněnými dvě historické zahrady, proto je tam technická stavba vodárny v Podolí, která je současně nádhernou architekturou i funkční výrobnou pitné vody. Proto je tam nekrásnější městský dům - Obecní dům, je tam perla - Loosova vila, nejlepší akce Prahy - Evropského města kultury 2000, a tak bychom mohli pokračovat. U novostaveb to nejsou hotely, kanceláře, ale průmyslová továrna firmy Sipral, která pomáhá městu udržet rozmanitou ekonomickou základnu. Je tam “Tančící dům”, který se stal podle mě již turistickým magnetem a zcela jistě bude časem zapsán na seznam nemovitých kulturních památek. Je tam i letiště, vstupní brána do města - vizitka Prahy i České republiky.”
Řada odborníků se nezávisle na sobě shodla, že současná výstavba v centru Prahy je nijak neoslnila. Souhlasíte s nimi?
 	“Kvalita architektury není jen otázkou kvality architekta jako takového, ale ve stejné míře i kvality investora. Je tedy třeba se ptát, jestli v Praze staví kvalitní investoři, jestli staví ti, kteří díky svým finančním zdrojům, díky svému nadhledu dokáží dát prostor takovému architektovi, který není jenom poslušným projektantem podlažních metrů čtverečních a “kabátku” na ně, ale který skutečně přinese vyšší kvalitu než jenom stavitelské umění. Jinak se nedomnívám, že by se v Praze v průměru stavěly výrazně horší stavby než jinde.”
Kterou ze staveb devadesátých let považujete za nejméně vydařenou a proč?
“V Praze je mnoho staveb, které nelze snad ani komentovat, spíše je jen tak přecházíme. To je na druhou stranu také běžné, 90 % je stavitelské umění a 10 % architektura. Ale z těch staveb, které jsou dominantně umístěny, které měly šanci být čímsi víc než jenom budovou, bych jmenoval hotel Don Giovanni na Vinohradech, který je v ose Vinohradské třídy a Strašnické. Ten mohl být skutečnou dominantou. Bohužel je to nudná, přeumělkovaná architektura.”
Do jaké míry má magistrát možnost ovlivnit architektonický ráz nové výstavby ve středu města?
 	“Magistrát ani hl.m. Praha, což není jedno a totéž, nemají nástroj na kvalitu architektury. Ten ostatně nemá asi nikdo, kromě osvícených diktátorů, kteří si zkrátka vybírají architekty a mají dobrou a šťastnou ruku, pak mohou ovlivnit architekturu. My spíše musíme vytvořit podmínky pro to, aby v Praze bylo možné navrhovat dobré domy, tzn. jasně stanovit pravidla předem, umožnit novou výstavbu, nechtít na architektech, aby kopírovali staré slohy jenom proto, že jsou v památkové rezervaci nebo dokonce v jejím ochranném pásmu, aby zde vznikl prostor třeba i pro nekonvenční přístup, jako u Tančícího domu, který překročil regulaci. Trvalo to o dva roky déle, ale výsledek za to stál. Kvalita architektury je dána výsledkem vlivu dvou faktorů, a to je investor a architekt.”
Jaké stavby podle vás Praha v současnosti nejvíce potřebuje?
“ Praha potřebuje stavby pro volný čas. Má dostatek hotelů, ne sice všech kategorií, ale má relativně pokrytou potřebu. Má již poměrně saturovanou potřebu nákupních ploch, staví se kina, brzy jich bude zřejmě také dost. Chybí prostory pro volný čas, pro rekreaci, pro oddych, chybí rekreační plochy uvnitř města - např. Maniny, Rohanský ostrov, Trojská kotlina, chybí i různá fitness centra, aqua parky, které se jenom zatím připravují. Samozřejmě Praha také potřebuje byty. Potřeba bytů je v podstatě neustálá. Byty odumírají, mění se a nové se musí stavět. Ale především, a  to se město snaží budovat, jsou potřeba inženýrské sítě - technická infrastruktura; a z toho nejvíce viditelný je to městský okruh a silniční okruh. Bez těchto dvou staveb a bez rozšiřování Městské hromadné dopravy, především metra a tramvají, město nemůže fungovat.”

Oceněné stavby devadesátých let

Rekonstrukce
Obecní dům - Alexandr Gjurič a kol., A.D.N.S. architekti, F.S.p.,          Heyworth Studio
Staronová synagoga - Tomáš Šantavý, Božena Svátková a kol.
Müllerova vila - Václav Girsa, Miloslav Hanzl, Petr Ulrich
Městská vodárna - Arnošt Navrátil, Petr Páv, Václav Frydecký
Městská knihovna - Jiří Zavadil, Jiří Grosz, spolupráce Marek Houska
Břevnovský klášter - Milan Pavlík, Pavel Havlas
Kostel sv. Bartoloměje - Jiří Malec, Pavel Vermach
Dům U zlatého prstenu - Vlado Milunić
Vrtbovská zahrada - Ivan Březina, Václav Weinfurter
Malá Fürstenberská zahrada - Václav Girsa, Miroslav Hanzl,                spolupráce Irena Bartošová

Novostavby
Administrativní budova National Nederlanden - Tančící dům - Frank O. Gehry, Vlado Milunić
Mezinárodní letiště - rozšíření terminálu - Michal Brix, Petr Franta,              Scott Associates Architects Inc.
Oranžerie Pražského hradu - Eva Jiřičná, Duncan Webster
Komerčně administrativní centrum Thámova - Václav Králíček, Emil Přikryl, Břetislav Lukeš, Zdeněk Korch
Továrna a sídlo společnosti Sipral - Martin Rajniš, Stanislav Fiala,             Tomáš Prouza, Jaroslav Zima