Nynější areál hasičů pro Prahu 5 v Peroutkově ulici bude z důvodu restitučních nároků zrušen. Jaromír Pešek, zástupce ředitele HZS naposledy uvítal novináře na této stanici, která byla postavena jako nouzová v roce 1942, takže z ní odcházíme po 58 letech. “Bohužel už poslední léta ta stanice sloužila jenom díky setrvačnosti, když byl velký vítr, tak se vybíhalo a držely se garáže, aby nám neuletěly. A myslím, že bylo velmi taktické, že když tady byl před třemi lety primátor Jan Koukal, a my jsme mu ukazovali stanici, tak mu málem spadlo prkno na hlavu, tak od té doby se rozběhla příprava k tomu, že dneska  jeho nástupce, primátor Jan Kasl, otevírá novou stanici.”
Podle Jaromíra Peška se tady na této stanici sloužilo velmi dobře, je s ní spjata pražská historie, jezdilo se odtud na velké požáry do celé Prahy , a po rozrůstání města na Jihozápadní město je vlastně tato stanice základní pro ochranu této části města. Tuto funkci přebere nová stanice v Jinonické ulici. 
Ing. Petr Beran: “Dislokačně byla tato stanice perfektně umístěna a to jsme respektovali i při stavbě nové, která je jen kousek odtud. Protože opravdu je z této lokality velmi dobrá dosažitelnost do míst Jihozápadního města.”
Jaromír Pešek dodal, že tady ten hasební rajón Smíchova, Košíř a Jihozápadního města je velmi členitý, že tady jdou údolí Plzeňské, Radlické a další jak pokračují potoky podél Vltavy, čili je to tady náročné na dojezdové časy a na poskytnutí rychlé pomoci. Připomněl velký požár v továrně na naftové motory v druhé polovině sedmdesátých let, potom v roce 1984 požáru v Motorletu a také velkou tragédii v Nádražní ulici, kde byly tři malé děti otráveny kouřem. V areálu stanice je i kryt, protože to byla válečná stanice. “Není velký, byl určen jen pro osádku stanice, oproti třeba velkému krytu, který je na stanici v Holešovicích. Ta také pochází z dob války, je ještě o něco starší než tato stanice na Smíchově a tamní kryt sloužil i obyvatelstvu. Ty stanice postavené za války byly plánované jako dočasné,” uvedl Pešek a s úsměvem dodal: “V našich materiálech vydaných – tuším ke 120. Nebo 125. Výročí založení sboru – bylo napsáno, že  tyto dřevěné stanice byly postaveny tak na pět let, ovšem pražští hasiči věděli, že si je staví pro sebe, proto je postavili tak dobře, že vydržely až do dnešní doby.” 

Nová hasičská stanice v Jinonické ulici v Košířích je projektována tak, aby zajistila požadavky nezbytné pro provoz hasičské jednotky, státní správy HZS pro Prahu 5 a městské policie. Je to čtyřpodlažní monoblokový objekt s valenou střechou, obdélníkového půdorysu. Plocha celého areálu obnáší 4 828 metrů čtverečních a zastavěná plocha zaujímá1 528 metrů čtverečních. Průjezdná hala má 5 zdvojených stání pro hasičské vozy (tedy celkem 10 vozů). Dalších parkovacích a odstavných stání je 18.

Slavnostní otevření stanice zahájil Ing. Jozef Macko, vedoucí odboru městského investora magistrátu.  Připomněl, že stavba byla zahájena v roce 1998 a ocenil, že byla realizována v tak krátké době. “Objekt je ukázkou pěkné moderní architektury a je šitý na míru. Rád bych poděkoval projektantům i zhotoviteli,” řekl Ing. Macko a předal slovo primátorovi. “Čas předvánoční, čas na dárky, ale i čas, kdy nás má opustit naše pýcha – Hasičský záchranný sbor hlavního města Prahy. Takže dárek někomu, kdo je nám odebírán,” posteskl si primátor Jan Kasl. Připomněl, že včera zastupitelstvo odmítlo zrušit tento sbor jako městskou organizaci a uložilo radě, aby vyvinula takové legislativní iniciativy, aby se v přijatelném časovém horizontu hasičský sbor vrátil do kompetence města, které je současně krajem. “Přiznávám, že nechápu mnoho věcí v reformě veřejné správy, to, že v raděch schvalujeme zakoupení takových drobností jako toaletní papír či chlebíčky, to že podle zákona mám od dvanáctého listopadu dvacet pět dní dovolené do konce roku a zákon nepočítá alikvótní část, tak to jsou takové zvláštní věci, ale že je vlastně krajský hasičský sbor, který je součástí státního hasičského sboru, a přitom ho kraj nebude moci ovlivňovat, to skutečně nechápu… Všude na světě jsou hasiči pýchou města, každý primátor je hrdý, že má polici a že má hasiče. My nemáme polici a teď už nebudeme mít ani hasiče. Takže přesto město zhruba za dvě stě milionů postavilo díky architektům tuto velice hezkou a já si dovolím říci nejkrásnější stanici a my ji nyní vypůjčíme hasičům a uvidíme, co bude dál. Já přeju hasičům, ať se jim tady dobře žije a málo vyjíždějí k požárům.” Primátor pak symbolickým “přestřižením” pásky, kterou tentokrát nahradila železná tyč, takže potřeboval hydraulické nůžky, novou hasičkou stanici otevřel. Po prohlídce celého areálu nám primátor Jan Kasl řekl: “Líbí se mi to zvenku i zevnitř. Je to to jak hezká, tak účelná stavba, jsem rád, že odbor městského investora dokáže realizovat i takovéto stavby, v době kdy se mi zdá, že architektura občas dostává na frak. Že vybíráme dodavatele projektů, ne architekty, že se hledí někdy na nejmenší cenu, ne na nejlepší kvalitu, a tady je, myslím, za rozumné peníze vidět kvalita. Jsem rád, že za veřejné prostředky se postavil dům, který by směle mohl konkurovat na evropském trhu architektury. Bezesporu se dostane do přehlídek, do nějaké soutěže a určitě nebude bez šancí.” Během prohlídky zlákal primátora “sjezd”, tedy ona pověstná tyč, po níž se hasiči co nejrychleji dostávají dolů do haly k vozidlům při výjezdu. “Chtěl jsem, pak jsem zachoval důstojnost,” zasmál se Jan Kasl a na otázku, zda jako dítě nechtěl být hasičem odpověděl: “Já myslím, že každý kluk v určitém věku chce být nějakým hrdinou, a hasiči jsou hrdinové klukovských snů. Já se musím přiznat, že v tom dětském věku jsem byl spíše takový “pyrománek”,  raději jsem dělal někde venku ohýnky. Ale hasiče obdivuji a moc si vážím jejich práce.”